Morate se vprašati,
zakaj je smrt Johna Lennona tako prizadela toliko ljudi.
Zdaj bomo, kot je prosila Yoko Ono, deset minut tiho molili
- za dušo Johna Lennona. - Ugasnite vse radie.
REKEL JE LE, DA DAJMO MIRU PRILOŽNOST
Prosim, nehajte prodajati.
Tiho meditirajte.
Začenjamo zdaj. Molimo. Hvala.
DAJMO MIRU PRILOŽNOST
Izpraznite ulico.
8. december 1980.
John Lennon je bil umorjen pred svojim domom v New Yorku.
Vsi na drugo stran ulice. Dajmo.
Neverjetno, vendar za to hudo kaznivo dejanje ni bilo sojenja.
Danes naj bi izbirali porotnike,
toda v sodni dvorani je bilo jasno, da ne bo sojenja pred poroto.
Zato dejstev nikoli niso javno predstavili.
Ves svet ve, kdo je bil John Lennon.
Poskušamo razumeti, kaj je gnalo njegovega domnevnega morilca.
Iz negotovosti so vzniknile teorije zarote.
Lennon je bil za FBI politično nevaren.
PRAVOSODNO MINISTRSTVO ZDA ZAUPNO
Z Lennonom so se ukvarjali na najvišji ravni.
Priče so po 40 letih zdaj vendarle spregovorile.
Minilo je veliko časa. Spregovoril bom.
To je potovanje v morilčevo razmišljanje.
Atentatorja na glasbenega genija
in enega najglasnejših zagovornikov miru na svetu.
Miru še nihče ni dal prave priložnosti.
Gandi in Martin Luther sta poskušala, a so ju ustrelili.
VARUH V RŽI
1. del
ZADNJI DAN
PRIPOVEDUJE
John Lennon se je konec sedemdesetih umaknil iz javnega življenja.
Živel je v sedmi etaži bloka Dakota na robu newyorškega Centralnega parka.
Tja se je umaknil z ženo Yoko Ono in mladim sinom Seanom.
Producentka pri RKO Radiu, Laurie Kaye,
je 8. decembra 1980 odletela v New York
na sanjsko nalogo, na intervju z Johnom Lennonom.
To je bil zame vrhunec kariere. John je bil moj idol, moja ikona.
Beatle sem oboževala. Bila sem vzhičena.
John se glasbeno ni udejstvoval že pet let.
In ni dajal intervjujev.
V bistvu je poniknil.
- Pomočniki so nam odprli vrata. - Oprostite za zamudo.
Pričakoval sem, da me bo poklicala.
Vstopil je in sedel. Yoko je bila na svojem stolu.
Ne, ne, ne... Samo čakali so, veš.
To je njegov zadnji intervju.
- O, mikrofon. Naj se sprostim. - Takole.
OB 14.30
Zdravo, preverjam.
- Snemamo? - Ja. Snemamo, srček.
Zaradi mene lahko začnemo.
Kako se počutite, ko se po petih letih molka razgaljate ljudem?
Pravim: "Zdaj sem tu. Kako ste? Kako gre vaši zvezi?
Je prebrodila težave?
Niso bila sedemdeseta dolgočasna? Končujejo se.
Poskrbimo, da bodo osemdeseta lepa."
Noro, z njim sem se pogovarjala o njegovih političnih stališčih.
VOJNE JE KONEC!
Moč je v rokah ljudi. Lahko zgradijo družbo, kakršno si želijo.
Mislim, da je čas za spremembe.
Ločujejo nas glede na državo, spol, raso.
Kakšna traparija!
Predstavljajte si svet brez držav, brez ver.
Samo predstavljajte si ga. Bi bil res tako slab?
Veselil se je vrnitve v glasbene vode.
Njegov pogled je razkrival, koliko mu pomeni.
Vsak umetnik, vsak pesnik mora poskusiti izraziti občutje vseh.
To je naša naloga.
Nismo pridigarji in voditelji, temveč odsev vseh nas.
Moje delo bo končano šele, ko bom pod rušo.
Upam, da še zlepa ne bom.
Med Johnovim intervjujem se je na ulici zbrala skupina oboževalcev.
Nanje je pazil vratar Jay Hastings.
Zakaj o tem do zdaj niste spregovorili?
Nisem hotel težav.
- Zakaj zdaj? - Minilo je veliko časa.
Kaj pa vem. Spregovoril bom.
Kot vratar sem bil predvsem varnostnik.
Ampak brez pištole in solzivca.
Na mizi sem imel tipko za klic na pomoč.
Na ulici so bili vedno ljudje. Vpili so skozi vrata.
To je odmevalo na dvorišče. "Hej, John." In podobno.
Ni ga tukaj. Nikogar ni doma. Odidite.
Tisti večer je v bloku delal tudi nosač Joe Many.
Pred zgradbo so že postavali oboževalci.
Vedeli so, da bodo z vztrajnostjo ugotovili rutino Johna in Yoko.
Kdaj gresta na sprehod, zajtrk ali kosilo, kdaj odhajata v studio.
Tisto popoldne je Joejevo pozornost zbudil eden od zbranih ljudi.
Bil je okrogel in čokat.
Ni postaval z drugimi.
Stal je za njimi. In poslušal.
Vprašal sem ga, kaj počne tam.
Rekel je, da bi rad Johnov avtogram.
Iz nekega razloga se spomnim, da je rekel,
da ne mara njegove glasbe, je pa zbiratelj.
Da zbira stvari, kot so... Če se ne motim,
je rekel, da zbira metulje.
Kdaj ga boste predvajali?
- Rad bi poslušal... - Poslala vam bom kopijo.
Že, ampak rad bi poslušal.
Yoko je nekdo poklical. Johnu je rekla, da morata iti.
- Kaj je podpisala? Ne vidim. - Posvetilo.
Čez bom šel s kulijem.
Imeli boste oba podpisa in boste lahko... Yoko, to bom naredil takoj.
ZA LAURIE Z LJUBEZNIJO
Neverjetna sta bila. Zdelo se mi je, da smo se povezali.
V veselje mi je.
Tudi jaz imam rad ljudi, veste.
Večer sta nameravala preživeti v studiu.
OB 16.30
Iz bloka smo odšli skupaj.
Pred njim je bilo več ljudi...
Več oboževalcev Beatlov in Lennona kot ob našem prihodu.
Stopili smo ven
in do mene je prišel precej zoprn moški.
Ponavljal je: "Ste govorili z njim? Dobili njegov avtogram?
Ste govorili z njim? Dobili njegov avtogram?"
Mislili smo, da bo odšel, pa ni.
John in Yoko sta sedla v limuzino in se odpeljala.
Moški je spet pristopil.
"No? No? Kaj je rekel?" Obrnila sem se in odšla.
John in Yoko sta šla v snemalni studio
dokončat novo malo ploščo s producentom Jackom Douglasom.
Snemali smo novo ploščo.
Zelo smo uživali. Z vsem srcem je bil pri stvari.
Bil je izjemno samozavesten.
Zumiraj, Bob.
- Ja. - Kje je?
Sprednji je ostrilec, zadnji pa zum.
Ali ta gumba tu.
Znak, da je film dober, je, da si želiš, da bi ga posnel ti.
Želim si, da bi ga posnel. Takoj bi ga.
Enako je s sijajno ploščo.
Posnel jo bom.
- 31 in 32, ja? - Ja.
Uporabi ju in nastavi ključ na...
V studiu je bil zelo ustvarjalen. To se je čutilo.
Dobro.
Vse je teklo kot namazano. Bil je navdušen.
Johna je srečno družinsko življenje, zlasti očetovstvo,
navdihnilo, da je spet ustvarjal glasbo.
Na tistem televizorju je bila Seanova slika.
Zagledal ga je, ko je gledal v zvočnike.
Njegova slika je bila ves čas tam. Ves čas me je gledal.
Vse je bilo posvečeno Seanu. Rekel je, da ne more nehati.
Da se vse lepo razvija in da se noče ustaviti.
V studiu nisem bil pet let. Vajen je, da sem ves čas z njim.
Nato pa je nekega dne rekel: "Veš, kaj bi rad postal?"
Rekel sem, da ne. Pogledal me je in dejal: "Samo očka."
Ne vem, ali zato, ker se je rodil na isti dan kot jaz.
Skoraj dvojčka sva.
Če sem potrt, postane potrt tudi on.
Zato imam še več razlogov, da ostanem zdrav in pozitiven.
V Seanovi družbi sem dobil ideje za pesmi.
Ne poskušam preseči svojih prejšnjih dosežkov.
S Paulom sva takrat napisala veliko pesmi,
vendar sčasoma pri tem nisem več užival kot nekoč.
Zdaj pa poskušam spet uživati.
Pravijo, da so Beatli razpadli, ker sva z Yoko postala par.
Pa sva skupaj dlje kot bend.
Tisti večer smo končali miksanje. Najtežjega dela je bilo konec.
To smo vedeli.
Nazadnje sem ga videl,
ko je vstopil v dvigalo.
Vrata dvigala so se zapirala.
Pred mano je stal prešerno nasmejan.
Z narejenim je bil zelo zadovoljen.
Bil je krasen dan. Rekel je:
"Na svidenje jutri ob 9. uri." Bil je zelo dobre volje.
OB 22.40
Tistega moškega sem zagledal pred vhodom.
Vprašal sem ga, zakaj je še tam.
Rekel je, da hoče Yokojin avtogram.
Vrnil sem se v vežo.
Limuzina je Johna in Yoko odpeljala nazaj domov.
Newyorški taksist Richard Peterson je peljal na isto lokacijo.
Imel sem dva potnika. Sedela sta zadaj in klepetala.
Pravijo, da ne poslušamo. To ni res.
Taksisti slišimo vse, kar se dogaja zadaj.
Šla sta na zabavo v blok Dakota.
OB 22.48
Prispeli smo. Ustavil sem za limuzino.
Yoko je izstopila in se pred Johnom odpravila proti bloku.
Moja izmena se je končevala.
Zaslišal sem, kako so loputnila vrata avta.
Rekel sem si, da bo naslednji izstopil John Lennon. Nisem ga še videl.
Pomislil sem: "Lahko bom rekel, da sem videl Johna Lennona."
Slišal sem njegove hitre korake.
Lahko sem slišal...
In takrat sem ga zagledal.
Tistega mladeniča.
Lennon je vstopal in mladenič je rekel:
"John Lennon." In imel je... Stal je tam.
Bil je močan, zajeten.
Gledal sem ga skozi sprednjo šipo svojega taksija.
In videl, kako ga je ustrelil.
Pet strelov.
Ustrelil je Johna Lennona.
Stekel je mimo mene. "Ustrelili so me."
Iz ust mu je že tekla kri. Omahnil je na tla.
Obrnil sem ga na hrbet, mu snel očala in jih dal na mizo.
Yoko je vpila: "Pokličite rešilca!"
Stekel sem v vratarnico.
Jay je stal tam ves krvav. Nič ni rekel.
Šel sem mimo sprejemnice.
In... Tam je ležal John.
Bil je čisto pri miru. Ni se premikal.
Yoko je držala njegovo glavo v naročju.
Ustrelil ga je.
Mislil sem, da snemajo film.
To sem mislil. Da snemajo film. Ampak tam ni bilo žarometov in kamer.
Prešinilo me je: "Hej, to ni film."
Moški je še vedno stal tam s pištolo v roki.
Hladen kot špricer.
Strelec je ostal na kraju zločina.
Prvi je tja prišel policist Peter Cullen.
Obvestili so nas o morebitnem streljanju.
Ko smo ustavili pred stavbo, je nekdo tekel proti meni.
Tekel je stran od stavbe. Rekel je: "Previdno, nekdo strelja."
Spreletel me je srh.
Vse življenje se ti odvrti pred očmi.
Vsi so stali kot ohromeli. Kot da gledam sliko.
Prepoznal sem samo vratarja. Vprašal sem,
kaj se dogaja. Pokazal je: "Tisti je ustrelil Lennona."
Nato je prišel še policist Herb Frauenberger.
Ustavila sva na zahodni strani. Imeli smo dva avtomobila.
Na vsaki strani vhoda. Žarometi so bili usmerjeni vanj.
Pripadnika druge enote sta k zidu tiščala moškega.
Vklenili smo ga. Bilo je zelo nenavadno.
Ni se upiral.
Sploh se ni upiral.
Opravičil se nam je. Rekel je: "Žal mi je, pokvaril sem vam večer."
Odvrnil sem: "Saj nisi resen. Sebi si pravkar uničil življenje.
Kaj ti je bilo?"
Nekdo je vpil: "Nekoga so ustrelili.
Nekoga so ustrelili." Izvlekli smo pištole in vstopili.
Zagledal sem, kako na tleh nekdo leži.
Nisem vedel, ali je živ. Ni se premikal. Rekel sem: "Morda mu srce še bije."
Nekoliko sem mu obrnil glavo, da bi lahko preveril srčni utrip.
Zelo medel je bil. Nekdo za mano je rekel:
"To je John Lennon." Takrat me je prešinilo. "Madona, to je John Lennon."
Zunaj so se že zbirali ljudje. Nesli smo ga ven, dali v avto
in odpeljali.
Obvestili smo bolnišnico,
nismo pa rekli, da gre za Lennona. Novinarji nam vedno prisluškujejo.
Nismo hoteli cirkusa.
Peljali so ga v bolnišnico Roosevelt z izvrstno travmatologijo.
ODDELEK ZA INTENZIVNO NEGO
Vedeli smo, da je ustreljen in da močno krvavi.
John Lennon je bil vedno moj najljubši Beatle.
Pomislila sem, da je zelo tragično, da sem ga srečala v takih okoliščinah.
Stekel sem dol in izvedel, da gre za strelno rano.
Takoj smo ga začeli pregledovati, mu vstavili kanilo za infuzijo.
Masirali smo mu srce. Intubirali so ga, mu dovajali kisik.
Nenadoma je nekdo rekel: "Hej, zdi se mi, da je John Lennon."
Odvrnil sem: "Ne. Ne more biti."
Prebrskali smo mu oblačila in našli denarnico.
Na slikah v njej je bil s Seanom in Yoko. V ozadju je bil beli rolsrojs.
Zdrznil sem se. Res je John Lennon.
Zdravniki so Lennona še oskrbovali,
ko se je že razvedelo za streljanje.
Izvedeli smo nekaj pretresljivega.
Moškega, ki je morda John Lennon,
nekdanji Beatle, so ustrelili na Central Park Westu,
pred zgradbo, v kateri živi Lennon.
Policisti so ga odpeljali v bolnišnico Roosevelt.
Če bomo izvedeli kaj več, bomo poročali.
Kličemo policijo, bolnišnico, njegovo ženo Yoko Ono...
Čakamo njihove komentarje in več podrobnosti o dogajanju.
Novinarji so ugibali,
zdravstveno osebje pa je že ugotovilo, za kako hude poškodbe gre.
Masirali smo mu srce, da bi ga spodbudili k delovanju.
Masirali smo ga.
Upali smo, da ga bo nekaj... Da bomo opazili znake življenja.
To žal ni bilo dovolj.
Šele po približno tri četrt ure je postalo jasno,
da je vse zaman. Zato smo...
Razglasili smo ga za mrtvega.
Bila je grobna tišina.
Še smo hoteli poskušati, vendar... Ustavili smo se. Ni kaj reči.
Žal je vse postalo zelo tiho.
Ko ga je zdravnik razglasil za mrtvega in je bilo oživljanja konec,
ko smo zapustili sobo, smo iz zvočnikov zaslišali "Imagine".
Takrat nas je zadelo.
Mogoče bi... Počutil sem se, kot da mi je spodletelo.
Bog vas blagoslovi.
Delal sem, ko je k meni prišla žena.
Bila je bleda. Rekla je, da mora govoriti z mano.
Povedala je, da so Johna ustrelili.
Takoj sva sedla v taksi. Taksist je imel prižgan radio.
Govorili so samo o tem.
Johna Lennona, nekdanjega Beatla, so dvakrat ustrelili
v hrbet. Zdaj je v eni od newyorških bolnišnic.
Ne vemo še, kako je z njim.
Jacku Douglasu in ženi niso dovolili v bolnišnico.
- Jack Douglas sem. Pravkar sem bil z njim. - Vemo, vendar morate oditi.
- Ne moreva. Je Yoko tu? Je Fred tu? - Yoko je tu.
- Ji lahko kdo pove, da sem tukaj? - Povejte ji, da je tu Jack. Prosim.
Mislil sem, da so ga ustrelili, vendar je živ.
Samo to sem upal.
- Povejte, da sem tu. - Najbliže jima je.
Domov je odšel od mene.
Njun najboljši prijatelj je. Nekdo mora biti ob njej.
Ji lahko poveste, da je Jack tukaj?
Nekdo od osebja je moral Yoko povedati, da je John umrl.
Klečala je. Pokleknila sem zraven.
Objemala me je. Ponavljala sem, da ga ni bolelo. Da se ni bal.
Nato je Yoko rekla: "Domov moram, k sinu."
Ni hotela, da izve po radiu ali televiziji.
Pred vhodom je bila seveda gneča. Novinarji.
Rekel sem, naj vozniku naroči, naj zapelje pred stranski vhod.
In je res.
Posedli smo jo v avto. Vrnila se je v "Dakoto".
Tam sva ostala, dokler niso povedali, da je umrl.
Ampak...
Bilo je grozno.
Ura spet teče.
Novice o Lennonovi smrti niso mogli zadržati.
Komentatorja ponedeljkove tekme sta razpravljala,
ali naj povesta gledalcem.
Mislim, da ta tekma ne dopušča take udarne novice.
- Kaj meniš ti? - Da jo.
- Res? - Oja.
To morava narediti. Ne smeva prikrivati.
- Dobro. - Počakaj.
- Ta tragedija... - Prav.
Ves svet bo pretresla.
Sporočil bom.
Na ABC News so potrdili neizrekljivo tragedijo v New Yorku.
John Lennona so ustrelili pred njegovim blokom.
Odpeljali so ga v bolnišnico Roosevelt, kjer so ga razglasili za mrtvega.
Po taki novici se je težko posvetiti tekmi.
Drži. Še tri sekunde do konca.
Kako so izvedeli?
Ko smo pripeljali Lennona, je bil tam nekdo na nosilih.
Mislim, da je bil producent ene od poročevalskih hiš.
Zbil ga je neki taksist.
Seveda je govoril z enim od policistov.
Nato so novico izvedeli na ABC News.
In potem so seveda vedeli vsi.
Ena, dve. Preverjam.
- Preberi glavno novico. - Ena, dve.
UDARNA NOVICA
United Press je pravkar sporočil naslednje.
John Lennon je mrtev. Ubili so ga pred njegovim stanovanjem na Manhattnu.
Ustreljen je bil... Poročajo, da trikrat.
Kritično ranjenega so ga odpeljali v bolnišnico Roosevelt, kjer je umrl.
Čez nekaj minut se je pred blokom Dakota
zbralo več tisoč ljudi.
Umaknite se z ulice.
Izpraznite ulico.
Ni mrtev. To samo pravijo.
- Zdravnik je tako rekel. - To pravijo le zato, da bi odšli.
Ni mrtev. John Lennon ne more biti mrtev.
Umaknite se z ulice.
Najbolj me je jezilo,
da sem ga veliko let spremljal domov.
Ne vem kolikokrat sem pomislil, da bi, če bi se peljal z njim,
opazil tistega norca
in ga podrl na tla. Kako drugačen bi potem bil svet!
Če o tem prepogosto razmišljate, se vam začne mešati.
Oboževalci žalujejo na ulici pred blokom Dakota.
Tolikšne žalosti in pretresenosti zaradi smrti kakšnega pevca ne pomnimo.
John Lennon in Beatli so pustili močen pečat na vsej generaciji.
Ne vem, kam naj grem. Preprosto moram biti tukaj.
Ne vem, kako naj razložim.
Moral sem priti sem. Da bi verjel, da se je res zgodilo.
Da je nekdo res ustrelil Johna Lennona. Lennon je bil genij.
John je v svojem življenju razdal več ljubezni
kot večina ljudi na svetu.
Prišli smo dokazat, ljubezen ni mrtva, čeprav John je.
Njegov duh živi naprej.
V nas in v vseh, ki so živeli tu.
Podobni množični izlivi žalosti
so bili po vsem svetu.
Na umor Johna Lennona so se odzvali na obeh straneh Atlantika.
Ustrelili so ga pred njegovim domom v New Yorku.
Angleški Liverpool je bil danes zelo poseben kraj.
Na glavnem liverpoolskem trgu se je zbralo na tisoče ljudi.
Zdravniki so obravnavali 110 oseb. Večino zaradi izčrpanosti.
Bili so delavci, ljudje, s kakršnimi je John Lennon odraščal.
Ljudje, kakršen je bil nekoč.
Novinarji so bili trdno odločeni dobiti izjave drugih nekdanjih Beatlov.
Bil sem pretresen. Strahotna novica.
- Kdaj... Kako ste izvedeli? - Zjutraj, po telefonu.
- Kdo vas je poklical? - Prijatelj.
- Nameravate na pogreb? - Še ne vem.
Grozno, ni res?
Dobro. Adijo. Lahko noč.
Hvala. Pojdite. Adijo.
Po začetnem pretresu zaradi umora
so ljudje pozornost kmalu preusmerili v aretiranega osumljenca.
...da motiv ni bil rop.
Ste lahko natančnejši?
Ne, ne morem biti.
Vendar se zdi, da motiv ni bil rop.
Je bilo kaj težav pri aretaciji?
Kolikor vem, ne.
Preiskavo so zaupali kriminalistu Ronu Hoffmanu.
Kaj se je zgodilo?
Zapuščal je stanovanje... Izstopil je iz limuzine, s katero je prišel domov.
V veži so ga ustrelili v hrbet.
- Glasneje. - Ne veste, zakaj?
- Nobenega spora? - Trenutno ne.
Mi nikoli ne rečemo "glavni preiskovalec".
To ves čas slišite po televiziji.
Bil sem policist, ki so mu dodelili preiskavo.
Če bi se sfižila, bi bil kriv jaz.
Omenjali so drugega osumljenca.
- Ali to drži? - Ne vem.
- Omenili ste, da je bil mlad. Kako mlad? - Zdaj ste pa že vsiljivi. Ne vem.
- Oprostite. Samo... - Kakšnih 20 let je imel.
Videl sem ga le bežno.
Takoj sem vedel, da bo zadeva zelo odmevna,
da si ne smemo privoščiti napak.
Storilca so aretirali
in ga odpeljali na postajo.
Bila je prava gneča.
Začel je zvoniti telefon.
Klicali so me z vsega sveta.
Bil sem pod hujšim pritiskom kot sicer.
- Veliko hujšim. - Načelnik. Načelnik...
Kriminalisti so ga zasliševali, da bi ugotovili, o čem je razmišljal.
Ni bil v celici. Bil je v kriminalistovi pisarni.
Z njim so se pogovarjali trije ali štirje kriminalisti.
Videli so, da ni nasilnež.
Ne bi verjeli, da je nekoga ustrelil.
Ne. Bil je kot štrebarski študent.
Iz njega so želeli izvleči čim več. Speljevali so vodo na svoj mlin.
Bili so prijazni, da bi mu razvezali jezik.
To so hoteli.
Kadar koga aretiramo, pokličemo Urad za prepoznavo kriminalcev.
Dobiti poskušamo njegovo kartoteko.
O tistem moškem nismo vedeli nič.
Ničesar nisem imel v rokah. Bil je popolna uganka.
Ni imel kartoteke, ni še bil kaznovan.
Pojavile so se priče.
Na policijsko postajo je prišel taksist Mark Snyder.
Vedel sem, da je bil tisti dan moja stranka.
Spraševal je o Johnu Lennonu. Pomislil sem, da ga je ubil on.
Šel sem na policijsko postajo, kjer je bil v priporu, in jim vse povedal.
Bil sem v nočni izmeni.
V mesto sem prihajal s severne strani, po Osmi aveniji.
Nekdo je hotel, da ustavim.
Čez ramo je imel torbo. Mislil sem, da je vojak.
Najprej je rekel: "Producent Rolling Stonesov sem.
Pravkar sem se vrnil s snemanja z Beatli.
Spet so skupaj." Kaj naj bi odgovoril? "Ja, pa že."
Vprašal sem, ali se spomni katere od novih pesmi.
Razjezil se je. "Ne bom vam povedal. Pozabite."
Divje je listal po beležnici.
V vzvratnem ogledalu sem videl, da so listi prazni.
Rekel je, da bo izstopil. Obrnil sem in ga odložil.
K avtu je stopil na voznikovi strani. Spustil sem šipo.
Plačal je voznino.
Rekel je: "Ime mi je Mark David Chapman.
Ime si boste zapomnili."
Preiskovalci so vedeli, da je zadeva nekaj posebnega.
Nekatere stvari se niso ujemale.
Ko smo ga prijeli,
je bral knjigo Varuh v rži.
Stal je tam in hotel, da ga primemo.
Zlahka bi odkorakal.
Še vedno bi ga iskal.
Je bil sam?
Je imel kakšnega neznanega pajdaša?
Kadar kdo koga ubije... Vsak morilec ima razlog.
Kakšen je bil njegov?
PRIHODNJIČ
Jasno je, da je bil Lennon za FBI politično nevaren.
Odprl sem vrata in čez cesto zagledal nekoga stati.
Vozili so za mano. Zavedel sem se, da je položaj resen.
Spravili so se name.
Tu smo, da fante pripeljemo domov. Pa orožje tudi.
Z Lennonom so se ukvarjali na najvišji ravni.
Prevedla Polona Mertelj