Tre måneder etter at John Lennon ble skutt
blir også president Reagan skutt i Washington D.C.
Personen som er siktet for å ha skutt mot presidenten
og de rundt ham, er en ung mann som heter John Hinckley jr.
Akkurat som drapet på Lennon skjer det i full offentlighet,
og mistenkte pågripes på åstedet.
Sikkerhetstiltakene var store
da John Hinckley jr. ankom retten
med pansrede biler omringet av bevæpnet politi.
Enda en likhet til Lennon-saken
var at boken Redderen i rugen ble funnet på Hinckleys hotellrom.
Forsvarerne hans vil bevise at han ikke var strafferettslig tilregnelig.
Schizofreni regnes
som den alvorligste psykiske lidelsen.
Diagnosen bruker man om mennesker som hører stemmer
og som utvikler vrangforestillinger som til slutt dominerer livet deres.
Carpenter sa at Hinckley led av schizofreni
og ikke kunne følge loven eller forstå hva han gjorde.
Ingen trodde han ville bli frikjent på grunn av en sinnslidelse.
Det var grunn til å tro at folk ville bli opprørt.
Folk ville bli sinte.
FURORE OVER HINCKLEY-DOM
Ikke strafferettslig tilregnelig.
Mange i New York mener utilregnelighetsdommen er en feil.
Jeg mener han er skyldig, for jeg tror ikke noe på
at han var utilregnelig, eller hva de nå kaller det.
Folk hater det når det benyttes som forsvar.
Folk ser på det som gitt at når en grufull forbrytelse er begått,
så skal personen lide.
REDDEREN I RUGEN
Mark David Chapman, som er siktet
for drapet på John Lennon, erklærte seg ikke skyldig
grunnet strafferettslig utilregnelighet.
Men da Chapman ble spurt: "Erkjenner du straffskyld?",
svarte han: "Ikke skyldig pga. utilregnelighet."
6. JANUAR 1981
FORTALT AV KIEFER SUTHERLAND
Chapman tilstår drapet på Lennon.
Etter en mengde psykiatriske vurderinger, inkludert hypnose,
konkluderer forsvaret at han var utilregnelig da han skjøt.
Det blir et kontroversielt forsvar når de forbereder klienten for rettssaken.
Loven sier at om du var utilregnelig da du drepte Lennon,
så må du frifinnes på det grunnlaget.
Du vil ikke få fengselsstraff, men må isteden på en institusjon.
- Psykiatrisk sykehus. - Nettopp.
Vil rettssaken handle om hvilken tilstand han var i da han skjøt?
Det eneste som betyr noe under rettssaken, vil bli om han var utilregnelig.
Jeg mener at vitnene våre vil vise det.
Om vi får juryen til å si det samme, at han var utilregnelig,
det blir en annen sak.
Det er en utrolig fiendtlig innstilling til Mr. Chapman.
Det er ingen overraskelse.
Alle hadde sterke følelser når det gjaldt dette.
Det var stor fiendtlighet mot Chapman.
Hans forrige forsvarer varte bare i noen dager før han sluttet pga. drapstrusler.
Vi fikk også drapstrusler i posten.
Lennon var jo nærmest som en gud. Så hvordan våger vi
å forsvare denne mannen som drepte ham med kaldt blod? "Dere skal få."
Det andre elementet den gangen var drapsforsøket på Reagan.
Det førte til mange og sterke følelser blant folk
når det gjaldt utilregnelighet.
Vi visste at det ville bli en vanskelig kamp.
Påtalemyndigheten godtar ikke "utilregnelighet".
De mener Chapman drepte Lennon for berømmelsen.
I forbindelse med intervjuet vil jeg ikke bruke tiltaltes navn.
Jeg ønsker ikke å ta del,
i noe som trekker oppmerksomheten mot ham.
Jeg vil omtale ham som "tiltalte". Jeg vil ikke bruke navnet hans.
Tiltalte ønsket å bli arrestert fordi det ville gi ham oppmerksomhet.
Han prøvde ikke å rømme fra åstedet.
Han kunne enkelt ha løpt ned til undergrunnen
for å komme seg unna, eller løpt inn i parken, men gjorde ikke det.
Han sto bare der og ventet.
Deres teori var at Chapman var en mislykket person.
Han hadde ikke lyktes med noe, men var stormannsgal og ønsket oppmerksomhet.
Er det rasjonelt for noen å drepe et menneske
med kaldt blod når man vet at man som et resultat av det
vil havne i fengsel resten av livet, eller på en psykiatrisk institusjon?
MANNEN SOM SKJØT LENNON
Bare så de kan ha et par artikler på forsiden av avisene?
Det gir ingen mening.
Påtalemyndigheten vil vise at Chapmans bevegelser
før skytingen indikerer at han ikke var utilregnelig i gjerningsøyeblikket,
men at dette isteden var et planlagt drap.
Våpenet som ble brukt i drapet, kan spores til J&S Enterprises.
En kvittering viser at våpenet ble kjøpt av Chapman den 27. oktober i år.
Fyren virket normal og hederlig da han kjøpte det.
Han kjøper det, men går ut og gjør noe sånt? Hva kan man gjøre, liksom?
Tiltaltes adferd før gjernings- øyeblikket viser at han var rasjonell.
Han hadde våpenet, han dro til New York, men hadde ingen kuler.
Siden han ikke fikk tak i ammunisjon i New York,
besøkte han en venn i Atlanta i Georgia, som han fikk ammunisjon fra.
Ikke bare det...
Før drapet møtte han noen kvinnelige fans
som sto foran Dakota-bygget jevnlig for å prøve
å møte Lennon når han kom eller gikk fra bygningen.
Det var ingen tegn til at han led av en psykisk lidelse
som gjorde at han ikke fungerte som han skulle.
Men opptak gjort av forsvaret på Rikers Island
før rettssaken viser hvor usammenhengende Chapman tenkte.
Jeg forstår nå hva som skjedde.
Det er helt tydelig og svært rasjonelt.
Jeg mener oppriktig at jeg drepte John Lennon
for å få så mange som mulig til å lese Redderen i rugen.
Jeg vil bruke alle krefter på å oppnå dette målet.
Folk spør meg: "Hvorfor drepte han Lennon?"
Jeg sier: "Han påstår det var fordi han vil at folk skal lese Redderen i rugen."
De ser på meg med forundring, og jeg sier:
"Du antar visst at det finnes en fornuftig grunn
til at en gal mann dreper et annet menneske med kaldt blod."
Jeg svarer: "Du vil ikke få en rasjonell forklaring
på hvorfor en gal person gjorde noe sprøtt."
Personen i boken var en ung mann i tenårene som het Holden Caulfield.
Han drar til New York en helg og blir frustrert
over det han mener er falskhet i verden.
Du vet... Som barn får man høre at verden fungerer slik,
men når man blir eldre, ser man at det er enkelte ting som er falske, uekte.
Chapman sier han er sin generasjons Holden Caulfield,
og at hans oppgave er å bli kvitt de folkene han mener er falske.
Jeg sier følgende om Lennon.
"Alt du trenger er kjærlighet." Har du hørt det? Vel, da sier jeg:
Alt du trenger er kjærlighet og 250 millioner dollar.
Han var den største falske drittsekken som har levd.
Jeg ville ikke la verden få ti år til med et slikt menasjeri av dritt.
Jeg mente han helt klart var utilregnelig da jeg møtte ham.
Vi trengte et vitnesbyrd som kunne demonstrere det
at han ikke var virkelighetsnær, at han faktisk var psykisk syk.
Det er svært vanskelig å finne ut hvorfor noen blir gale.
Men det er selvfølgelig folk som har litt innsikt i det.
Så vi snakket med folk som hadde kjent ham tidligere.
De dro til Chapmans hjemby i Georgia for å snakke med barndomsvenner.
Da jeg først møtte Mark, virket alt bare bra.
En typisk amerikansk familie.
Men etter hvert merket jeg at noe mørkt skjedde.
BARNDOMSVENN
Han ble bedt om å gå på rommet sitt. Så kom faren inn med et belte og slo ham.
Han brukte til og med spennen...
Han var rasende og slo i vei.
Men så stoppet han og gikk.
Så hørte man at han slo moren i etasjen under.
Han banket virkelig opp Marks mor.
Så gikk faren på soverommet, eller et sted det var tv, og satte seg.
Og 30 minutter senere var han en annen person.
Det bare klikket for ham.
Jeg dro hjem til ham en dag, og han sa: "Jeg har litt marihuana."
Men så... ble det til meskalin,
han kom med opium, og så syre
fra California, som han hadde.
En helg tok Mark åtte doser med LSD-25,
som var svært sterkt, og han forsvant resten av helgen.
Søndag kveld tok jeg kontakt med Mark, og jeg spurte:
"Hvor har du vært hele helgen?" Han svarte: "Du vil ikke tro det.
Jeg så Jesus, han var bare så vakker, og han snakket til meg."
Chapmans kaotiske barndom fører ham til en kirke i Atlanta.
Mark var en ensom ulv. Hadde ikke mange venner.
Jeg fikk inntrykk av at han ikke hadde det så bra hjemme.
Han eksperimenterte med dop og var veldig
involvert i hardrock, syrerock-musikk.
I sørstatene på den tiden
var den lokale kirken en del av identiteten.
De fleste var aktive og trofaste kirkegjengere.
Mark hadde ingen bakgrunn i kirken, som jeg vet.
Da han erklærte at han trodde på Kristus,
var det et privilegium å kunne døpe ham her og følge ham.
Han fant straks en gruppe mennesker som elsket ham og aksepterte ham.
Han var tiltrukket av en av jentene i ungdomsgruppen. Jessica.
Jeg pleier å begynne med å si: "Jeg datet Mark Chapman,
som senere drepte John Lennon."
Og alle blir svært sjokkerte.
Ekskjæresten Jessica Blankenship
kan bli Chapmans hovedvitne under rettssaken.
Jeg var 16. Jeg var med kirken på en leir.
Noen hadde invitert ham.
Jeg syntes han var kul og følsom.
Han viste mange følelser da han snakket.
Han hadde god humoristisk sans.
Jeg var vel forelsket.
Han var, god til å spille gitar.
Han kunne spille alt.
Han likte spesielt The Beatles fram til John Lennon sa
at de var mer populære enn Jesus.
Han ville lære mer om Bibelen og gå dypere inn i troen.
Men problemet var at han ble veldig deprimert.
Han fortalte alt om hvor trist han var.
At han følte han ikke kunne fortsette.
Jeg følte at han hadde et nervøst sammenbrudd.
Jeg ba ham om å oppsøke psykolog og få hjelp,
men han svarte: "Jeg trenger ikke å snakke med noen."
På det tidspunktet hadde han begynt å kjefte på meg.
Det var da jeg mener at forholdet begynte å kollapse.
Bruddet betyr at Chapman vil ha en ny start.
Han flytter til Hawaii.
Bare tenk deg. Hawaii. Et så vakkert sted.
Været er perfekt. Det er ideelt. Det blir som Edens hage.
Men jeg ble deprimert igjen, og jeg var bare lei av alt.
Ting jeg trodde ville bli bra, men som ble det helt motsatte.
Han kjørte til et vakkert sted ved havet.
Han tok en hageslange
og festet den til eksosrøret og inn igjen i bilen.
Så satt han der og ventet på å dø.
Det var en lettelse å vite at jeg skulle dø. Livet er noe dritt.
Forsvarsteamet mener selvdrapsforsøket viser
at Chapman hadde psykiske problemer.
Men påtalemyndigheten mener det beviser at han ønsket oppmerksomhet.
Han hadde prøvd det jeg vil kalle et fingert selvdrapsforsøk.
Det var igjen for å tiltrekke seg oppmerksomhet.
Det var en 25-åring som tidligere hadde hatt en type adferd
som ikke var særlig bemerkelsesverdig, men som var frustrert over det
og hadde en personlighetsforstyrrelse som gjorde at han trengte oppmerksomhet.
Det er svært uheldig at han ønsket,
å få den oppmerksomheten ved å ta,
berømmelsen til noen som John Lennon.
22. JUNI 1981
Verdenspressen samler seg nå til Mark Chapmans rettssak.
De håper de endelig vil forstå hvorfor et ikon ble drept med kaldt blod.
Et tjuetalls tilskuere ble visitert
og gitt adgang til Mark Chapmans rettssak.
Det var første dag av juryutvelgelsen til en lang rettssak.
En gruppe journalister og tilskuere ventet på å få gå inn.
Jeg elsker rettssaker. Det er en god mulighet til å observere drama.
Det er en type spenning som tar tak.
Adrenalinet stiger.
Jeg var fersk journalist, og dette var en av de første store sakene mine.
Hele verden fulgte med.
Han mente å drepe John Lennon.
Han visste hva han gjorde da han drepte John Lennon.
Følelsene er i høyspenn, og folks syn på Chapman forblir splittet.
Vi elsker John!
For å ha drept en kjærlig mann som John Lennon...
- Han bør bli dødsdømt. - John trodde på fred.
Til alle der ute som virkelig er John Lennon-fans, ikke rør fyren.
Lennon ville ikke likt det. Det handler ikke om det, men om tilgivelse.
Folk er folk, uansett hvordan de blir.
Hvor syk... Fyren er bare syk. Det er alt.
Enkelte av vennene hans vil nok si at han oppførte seg unormalt.
Men det var ingen beviser på at han led
av en psykisk lidelse som var så alvorlig at han ikke visste
hva han gjorde eller at det var galt. Det er hovedspørsmålet i saken.
Det var mye spenning da vi samlet oss utenfor retten
og ventet på at dørene skulle åpnes og at lekene skulle begynne.
Slik så det ut i 13. etasje utenfor dommer Edwards rettssal.
Korridoren var full av journalister som kom fra hele verden for å følge med saken.
Alle var utenfor rettssalen og ventet på at dørene skulle åpnes.
Men etter en time, og så mer...
begynte vi å bekymre oss for at vi ikke fikk vite hva som skjedde.
Dommeren bestemte seg for å stenge rettssalen.
De eneste som var der, var jeg,
aktor, forsvarsadvokatene og dommeren.
Bak lukkede dører tar saken en uventet vending.
Chapman erklærte seg skyldig. Og vi tenkte alle: "Hva?"
Grunnen Chapman gir for å si seg skyldig er enda mer merkelig.
Han sa at Gud kom til ham i cellen og ba ham erklære seg skyldig.
Og at han følte en utrolig lettelse etter det.
Jeg satt foran radioen og hørte på rockemusikk.
Jeg følte at Den hellige ånd snakket til hjertet mitt.
Og jeg visste den kvelden at Herren ønsket at jeg skulle erklære skyld.
Men jeg ville ikke det. Jeg ville fortsette.
Vi fortalte dommeren at det var ytterlig bevis på utilregnelighet.
Da sa dommeren: "Jeg har slektninger som tror de snakker
med Gud, men jeg vil ikke påstå at de er utilregnelige." Og det var det.
Gud ba ham gjøre det. Derfor erklærte Chapman seg til slutt skyldig
i drapet på John Lennon.
Om en dommer har en tiltalt
som ønsker å erklære seg skyldig for å slippe rettssak, er det greit.
Jeg var ikke så veldig overrasket. Han hadde snakket om det tidligere.
Han var redd for å ende opp på et psykiatrisk sykehus
hvor han ville bli omringet av demoner.
Han var fast bestemt. Han ville ikke ende opp på et psykiatrisk sykehus.
Selv om han tydeligvis var gal.
Chapman stopper en rettssak som kunne avslørt grunnene
til at han skjøt en av moderne musikks største stjerner.
Forsvarsadvokat Marks var skuffet over klientens avgjørelse.
Vi så fram til det som kunne blitt
en svært spennende, interessant og nyttig rettssak.
For jeg tror at det er mange som ville ha lært
om Mark Chapman og om strafferettslig utilregnelighet.
- Tror du han er utilregnelig? - Ja.
Det er det ingen tvil om. Strafferettslig utilregnelig.
Ja, et psykiatrisk vitnemål ville selvfølgelig vært avgjørende.
Påtalemyndigheten... Deres beskrivelse av at han ønsket oppmerksomhet,
at han var stormannsgal...
Ja, det var en delvis beskrivelse av Chapman og oppførselen hans,
men det var langt fra hele bildet.
Dybden i hans utilregnelighet var større enn de var villige til å vedgå.
Dr. Liza Gold er en rettspsykiater som spesialiserer seg på utilregnelighet.
Hun var ikke involvert i Chapmans sak, men vurderer avgjørelsene den gangen.
Advokaten sier: "Jeg mener han ikke er tilregnelig."
Hvorfor ville en dommer da si: "Det tror jeg han er." Han er dommer.
Han jobber ikke innen psykiatrien. Jeg ville bedt om å få en ny høring.
Jeg ville fått noen til å spørre ham: "Hvorfor har du ombestemt deg?"
Jeg antar at han begynte å lide under stresset
til det kommende høyprofilerte mediesirkuset.
Chapmans sinnstilstand blir tydeligere mens han venter på dommen.
Her er et notat jeg skrev.
"Den 12. juli 1981 opplever Chapman en voldelig psykotisk episode
på Rikers Islands fengselssykehus.
Han kastet en stol på en tv
og sa med et høyt toneleie at han var en demon.
Han ble låst inne i cellen og begynte å hoppe rundt.
Han klatret på gitteret i cellen, skrek og ulte som en ape."
Da jeg traff ham, hadde han fått sterke antipsykotiske midler.
Han sa at han var besatt av to demoner.
Han hadde alt erklært seg skyldig. Han hadde ingenting å tjene på det.
Jeg mente det var ganske sterke beviser på at han var utilregnelig.
I månedene etter skytingen
prøver Yoko å akseptere det plutselige tapet av John.
Vi hadde det veldig bra i New York, og nå var det borte.
Og det at det forsvant så plutselig,
jeg tror det påvirket meg, for det var en lang prosess.
Vi kunne snakket om det.
Men det siste jeg husker av John, er en sosial,
energisk, livlig fyr.
Mark Chapman møter opp til domsavsigelsen.
Det er en siste sjanse for teamet hans
å be om en mildere straff på grunn av hans psykiske helse.
Myndighetene tar ingen sjanser.
De regner med mange store Lennon-fans,
så Chapman ankommer retten under store sikkerhetstiltak.
Da han fikk dommen forkynt, var retten åpen, og det var fullt av folk.
De første radene i rettslokalet var fylt av journalister og pressefolk.
Metalldetektorer ble brukt på alle som skulle inn.
Mark David Chapman hadde på en skuddsikker vest.
Han holdt i en pocketutgave av J.D. Salingers Redderen i rugen.
Vi så Chapman ved stevningen,
og vi så Chapman etter at han erklærte skyld.
Domsavsigelsen ble en mulighet til å høre ham.
Han nevnte ikke mannen han drepte da han henvendte seg til retten.
Chapman leste heller et sitat fra boken han har hatt med seg hele tiden,
J. D. Salingers Redderen i rugen.
REDDEREN I RUGEN
Han ga aldri en grunn til hvorfor han mente det var så bra å promotere boken.
Han følte at boken var så viktig
at den ble uttalelsen om forbrytelsen han hadde begått. Men vet du hva?
Alle som jobbet på saken leste den, foruten jeg. Jeg godtok ikke forklaringen.
Det er første gang jeg innrømmer offentlig at jeg ikke har lest boken.
Han vil skifte navn til Holden Caulfield.
Du vet... Han prøver å være de menneskene.
Det er ikke noen rasjonell grunn til å tro at man vil bli noen andre.
Men det sier mye om at han ikke vil være seg selv.
To av Chapmans psykiatere har bedt om mer behandling.
De har en som sier at han var gal, og vi en som sier det motsatte.
Så har de en annen som sier han var gal, og vi får en annen som sier nei.
Jeg har snakket med mange psykiatere i jobben min,
og de fleste av dem er gærne selv.
Mark Chapman ble dømt til minst 20 års fengsel for drapet
- på John Lennon. - ...ble dømt til 20 år til livstid.
Det var ingen tvil om strafferettslig tilregnelighet.
Forsvaret motsatte seg ikke fakta, men konklusjonen.
Det var absolutt planlagt.
Det var godt utført. Men han var også utilregnelig.
Er du Marks?
Jonathan og jeg visste da at han ville bli i fengselet
resten av livet, og at om han var fengslet,
så ville han ikke få psykiatrisk behandling.
Og det virket ikke som et godt resultat.
Yoko blir i Dakota-bygget med sønnen Sean for å bearbeide det som har skjedd.
Det eneste jeg angrer på er at John måtte dø på den måten han døde.
Enkelte sier at om John ikke var i USA,
om han hadde vært i Storbritannia, så ville han kanskje ikke blitt skutt.
Kanskje vi burde vært mer forsiktige.
Vi opplevde alle et så stort sjokk da John døde. Vi var som lammet.
Yoko var en klippe på den tiden.
John døde ikke fordi han tok sitt eget liv,
eller ble dopet eller... fikk hjerteinfarkt.
Nei, John ble drept.
Det var viktig for meg å vise verden det.
Både John og jeg prøvde alltid å gjøre verden mer fredelig.
Det er ironisk at John, som elsket fred, skulle dø på en så voldelig måte.
Jeg husker Yoko sa at når lederen med flagget faller,
må noen andre ta over.
Yoko fant til slutt en måte å bruke Johns død til noe godt.
Da hun delte bildet av Johns blodige briller på coveret,
var det mange som var sjokkerte over at hun gjorde det.
Hun ringte meg den morgenen for å få hjelp til å ta bildet av brillene.
Jeg dro til Dakota-bygget og stilte opp lys.
Hun ville ha brillene i vinduskarmen med et glass vann
og med Central Park i bakgrunnen.
Jeg følte hun burde ta det bildet, så jeg tok et annet kamera
og tok et bilde av henne da hun tok bildet.
Når man ser på bildet av brillene, så føler man den skrekken.
Og det er bare en liten del av det Yoko føler, for hun var der.
Hun så det skje.
Men om du føler skrekk ved å se bildet,
så får du et visst innblikk i hva Yoko føler.
Brillene han hadde på seg, det siste øyeblikket,
de var en slags erklæring om hvor viktig våpenkontroll er.
VÅPENKONTROLL NÅ
HUSK JOHN
Noe må gjøres med våpnene,
våpenkontrollen og folks meninger, de som bærer våpen.
Det er grusomt.
Hvis Chapman hadde en kniv istedenfor, kunne John Lennon vært i live.
Våpen kan ta liv, det er ingen vei tilbake.
Den endelige avgjørelsen
kan være impulsiv. Det virker som om det skjedde med Chapman.
STOPP HÅNDVÅPEN
Chapman hadde tilbrakt nesten ti år i isolat
da han ble tilbudt et intervju i fengselet med talkshow-vert Larry King.
For tolv år siden døde musikken da Mark Chapman drepte John Lennon...
Det er første gang publikum får høre direkte fra drapsmannen.
Mark David Chapman snakker med oss fra Attica fengsel
på dagen 12 år etter at John Lennon døde.
Mark... Hvorfor nå? Hvorfor fortelle historien nå?
Vel, Larry... Jeg er frisk nå. Jeg har hatt flere år hvor jeg har vært frisk.
Jeg har det bra. Jeg har alltid hatt ting inni meg jeg ønsket å få ut,
å kunne fortelle hvorfor jeg gjorde det.
Den gangen var jeg fortapt.
Jeg visste ikke hvem jeg var, men nå vet jeg det.
Derfor... Du må jo angre hver eneste dag.
Jeg angrer. Jeg er lei for det jeg gjorde.
Jeg forstår nå at jeg... jeg tok en manns liv.
Den gangen var han bare et platecover.
Han eksisterte ikke, selv ikke da jeg møtte ham
da han signerte platecoveret for meg, noe han vennlig gjorde.
Og han var ikke falsk, forresten. Han var tålmodig. Jeg så ham som en...
- Som en todimensjonal kjendis... - Ok.
- ...uten følelser. - Hvordan ble din schizofreni kurert?
Ikke med medisiner eller leger, men med Herrens hjelp.
Mark David Chapman var en fiasko i sitt eget sinn.
Han ønsket å bli en viktig person, Larry.
Han klarte ikke å være ubetydelig.
Han prøvde å være noen gjennom årene.
Men etter som han ble verre og verre... Jeg mener jeg var schizofren den gangen.
Ingen kan si at jeg ikke var det.
Jeg var ansvarlig, men Mark David Chapman angrep
noe han mente var falskt,
noe han var sint på, for å bli noe han ikke var, for å bli noen.
Chapman sier han er en ny mann,
en nyfrelst som er lei seg for det han gjorde.
For første gang, etter nesten 20 år i fengsel,
skal Chapman møte opp for å søke om prøveløslatelse.
Yoko Ono skrev til fengselsstyret
at "skulle Chapman bli løslatt, vil verken jeg, Sean eller Julian
føle oss trygge resten av livet".
Bør Chapman bli tilgitt?
Jeg vet at paven var i fengselet...
Han besøkte fengselet og han tilga personen
som prøvde å ta livet av ham. Noe sånt.
Jeg er ikke paven... Det er vanskelig for meg å tilgi det som skjedde.
Dette er Chapmans tredje søknad. Han er nå 49 år gammel.
Han har sittet i Attica fengsel i nesten 24 år.
Han har kunnet søke om prøveløslatelse siden 2000,
men har blitt nektet hver gang.
Det er fryktelig at noen som drepte en av The Beatles
muligens kan slippes ut av fengselet.
Jeg besøker ham.
Straffen er større enn folk forstår, for han må leve i isolasjon i fengselet.
Han kan ikke engang gå til gudstjeneste uten å være redd for å bli skadet.
Han burde blitt dømt som strafferettslig utilregnelig.
Da han snakket om kampen og tvangshandlingene...
Vi ville kalt det for psykose.
Hadde han skutt en som ikke var berømt,
ville han ikke være fengslet i dag. Men han skjøt feil mann.
Jeg er overbevist om at han ikke lenger er farlig.
Mannen som prøvde å drepe president Reagan,
ble nettopp løslatt, og han var strafferettslig utilregnelig.
John Hinckley jr. ble frifunnet fordi han var utilregnelig
da han skjøt president Reagan.
John Hinckley jr. blir satt fri etter 35 år for å bo hos sin mor.
Han fikk psykiatrisk behandling og er ikke lenger en fare for samfunnet.
Jeg er her i dag for å be om at fengselsstyret i New York
nekter Mark Chapman prøveløslatelse.
Mark Chapman sitter fremdeles fengslet
med begrenset tilgang til psykiatrisk behandling.
Jeg prøver å ha medlidenhet med alle klientene,
men av og til er det vanskeligere enn andre ganger.
Jeg hadde medlidenhet med ham. Hvem kan vel forklare hvorfor noen blir gale?
Jeg mener... Jeg tror ikke at han ønsket å... Hvis han hadde hatt et valg.
Jeg tror ikke han ville valgt å være gal, men det var han.
Så jeg hadde medlidenhet med ham på grunn av det.
John Lennon døde for over 40 år siden,
men ordene fra det siste intervjuet er fremdeles relevante.
JOHN LENNONS SISTE INTERVJU
Det virker som om universets grunnleggende tema, for alt som er viktig,
bare er kjærlighet, kjærlighet, kjærlighet.
Og det var kampen for å elske, bli elsket og å uttrykke det.
Det er noe ved kjærligheten som er så fantastisk.
Jeg vil være så kjærlig som mulig.
Jeg savner ham fremdeles. Særlig nå som verden er...
Den er ikke som den skal, og alle ser ut til å lide.
Hvis han var her, ville det vært annerledes, tror jeg.
Når du tenker på faren din, hva er de beste minnene du da får?
Hva tenker du at "det er essensen i mitt forhold til faren min"?
Bilder av meg og faren min... Jeg sitter alltid på fanget hans.
Bare det å være sammen. Det var sånn det var. Vi var alltid sammen.
Jeg visste alltid at han var der. Han var faren min...
...og jeg var glad i ham.
Hva var din fars største bidrag?
Musikken hans påvirket alle,
nesten alle i hele verden.
Det er utrolig hvor stor innvirkning musikk kan ha på folk.
Og hans bidrag til deg?
Han var faren min.
Tekst: Tina Shortland