MÆLK
Prøver du at slå mig ihjel?
Det er utroligt.
Ja, ikke? Død ved bananbrød.
Godt udtryk til en T-shirt. Den bør du få lavet.
Synes du virkelig?
Ja. Jeg ville aldrig tage den af.
Det ville være min absolutte favorit. "Død ved bananbrød."
Du er hylende sjov.
Du er min nye bedste ven.
Vi skal være meget sammen, Carol.
Jeg dømmer dig aldrig eller sårer dig. Jeg trøster dig, når du græder.
Skær mig af et større stykke, for jeg er i…
DØD VED BANANBRØD
Jeg kunne ikke vente. Du bruger large, ikke?
Åh, gud. Jo, hvor vidste du det fra?
Hold nu op. Jeg kender min Carol.
Carol?
Kom med.
Du skal holde op med at stirre.
-Undskyld. -Det er vildt klamt.
Okay, det er bare…
Øh, jeg ville bare takke dig.
For det med toneren.
Det er bananbrød.
Pis.
-Okay. -Hvad?
Ikke noget. Jeg troede, du var psykopat.
Det er sødt af dig, men jeg må hellere gå, før du hiver flere desserter frem.
Okay.
-Jeg skal tilbage til arbejdet. -Okay.
Donna?
Du har sikkert mange spørgsmål, som jeg havde.
-Men det betyder ikke noget. -Hvordan fungerer det?
Hvem tænker over, hvordan et job fungerer? Det gør det bare.
-Og hold op med at stirre. -Okay.
-Jeg mener det. -Undskyld.
Ellers smider jeg en hæftemaskine efter dig.
Okay.
Bernard!
Shots!
Det er som at holde en aubergine.
Det er godt. Elena vil elske det.
-Ih du godeste. -Velkommen om bord på Grand Coda.
Mit navn er kaptajn Jason McNellis.
Jeg er skipper på jeres rejse verden rundt.
Kaptajn! Sikke en ære.
-Tak. -Det føles, som om vi er i gode hænder.
I er i de bedste hænder. Jeg har været på havet i 30 år nu.
Jeg har været kaptajn på Vision, Fantasy, Esposito og nu Grand Coda.
Velkommen om bord. Nyd jeres måltid.
Tak.
Velkommen om bord på Grand Coda.
Velkommen om bord.
…30 år nu.
…Fantasy, Esposito…
Ja, 30 år nu. Lidt om mig selv?
…Vision, Fantasy…
…fiskerfamilie…
30 år…
Nyd måltidet.
EGYPTEN
ARIZONA - MAROKKO
Tredive lange år.
-Undskyld mig. -Hør her.
Vi skal bruge frivillige til at arbejde hele natten.
Hvem bliver?
-Tak. -Tak.
Smager det godt?
Jeg blev også lidt sulten. Gør det noget, hvis jeg…
Nej.
Værsgo.
Det er en slags revision.
Dit spørgsmål om kontoret. En slags revision.
Jeg ved ikke, hvad vi laver, eller hvordan det fungerer,
men det er en slags revision.
Det er alt, hvad jeg ved. Jeg må tilbage til arbejdet.
Undskyld, jeg var uhøflig. Du skræmte mig virkelig.
Det er i orden.
-Du, Donna? -Ja.
Død ved bananbrød.
-Hvad? -Åh, glem det…
Det er død ved bananbrød.
-Carol, er der noget i det brød? -Nej. Der er…
Det er bare bananer, æg, mel.
Er det ikke bare noget, man siger?
Okay.
Vi ses.
INDKØB
Hvordan går din aften?
Ikke værst. Din?
Det er fint nok.
Tiden går…
Hvad?
-Er der meget overarbejde? -Nogle gange.
Sådan cirka hver anden måned. Grunden er ny hver gang.
Månedlige indberetninger, kvartalsregnskaber, brande.
-Brande? -Ja. Folk sætter ild til lort.
En dame prøvede at sætte ild til elevatorerne.
Tving mig ikke til at gå derud igen.
Jeg kan ikke.
Jeg beder jer! Nej!
Jeg hader det. Jeg hader det derude.
Det forstår jeg godt.
Jeg ved ikke hvorfor, men det er underligt at møde kolleger udenfor.
Jonathan, rejs dig op.
Mor vil hjem.
Jeg tæller til tre. En…
Vi har aldrig nævnt det, men hun behøvede ikke sige noget.
Efter fem børn forstod jeg det godt. Nogle gange har man brug for et kontor.
-Bager du zucchinibrød? -Nogle gange.
Jeg kan ikke bage.
Tiende sal har eget badeværelse.
De fleste sodamaskiner er tomme, men på 22. er der stadig Mr. Pibbs.
Jeg tager selv Schweppes med.
Dine negle er rigtig pæne.
Tak.
Jeg designer dem selv.
Kotryk, sommerfugle, hundepoter, kattepoter.
Små ænder, haner, pizza , burgere, tacos.
Solsikker, roser, valmuer, tusindfryd, palmer, humlebier.
Prikker, solopgange, solnedgange.
Forskellige flag. Det amerikanske, mexicanske, japanske…
Hun siger altid: "Det eneste fængsel er vores eget sind."
-Har hun noget med armene? -Nej. Hun skydiver.
Okay.
Ja, det er irriterende.
Jeg gik en etage op til salg.
Og to etager ned til marketing.
-Ja. -Der er ingenting.
-Drømmer du om det her sted? -Gør du også?
Jeg lavede løn i går aftes.
Jeg tror, jeg sendte en fax.
-Ved din familie, du er her? -Nej, de tror, jeg skriver en roman.
-Mine forældre tror, jeg surfer. -Hvad?
Jeg ved det.
Jeg kan ikke lide at have badedragt på.
Tror dine forældre, at du surfer?
Og de tror på det?
Det her er rart.
Ja.
Carol, hvis jeg vidste, du havde noget med parakitter, havde jeg ikke nævnt det.
-Jeg er bare træt. -Nej, undskyld. Det er min skyld.
Jeg er bare træt.
-Den fyr var på Food Network. -Virkelig?
-Han var vært i en kokkekonkurrence -Hvad mon han laver her?
-Vi har alle vores grunde. -Jeg tror, jeg ved hvorfor.
Undskyld. Talte I ikke om, hvorfor vi er her?
Jeg tror, jeg ved hvorfor. Vi har vist ikke rigtig hilst på hinanden.
Jeg hedder Luis.
Donna.
Luis.
Donna.
Hej. Jeg hedder Carol.
Rart at møde dig.
Se nu lige der.
Vil du have et stykke?
Ja, tak.
Lidt større. Lidt…
Gud velsigne dig.
Tak.
-Du var ved… -Nå ja. Hvorfor er han her?
Eller det gælder faktisk os alle.
Det er, fordi vi er døde.
Lækkert.
Fugtig og smuldrer en anelse.
Mener du i overført betydning?
Nej, vi er alle døde.
Vi døde alle sammen, og nu er vi her.
På et kontor?
Skærsilden. Kontoret er Skærsilden. Eller det tror jeg i hvert fald.
-Det er bare en af mine teorier. -Det tror jeg altså ikke.
Tænk over det.
Hvorfor skulle kontoret stadig køre, hvis det ikke var Skærsilden?
Hvem ved? Men det betyder ikke, at vi er døde.
Ville jeg ikke vide, om jeg døde?
Ikke nødvendigvis.
Tro mig. Jeg har tænkt over det.
-Gad vide, hvordan jeg døde. -Carol! Køber du det her?
Nej, men jeg undrer mig stadig.
Du druknede i havet.
Ja. Det var det, jeg tænkte.
Vil du vide, hvordan jeg tror, du døde?
Nej, for helvede. Jeg ved, hvordan jeg dør. Det skal du ikke nævne.
Hvordan tror du, du døde?
Massivt hjerteanfald.
Blodprop i kranspulsåren.
Hvad er der i den?
Kanel?
-Må jeg? -Det er dit skib.
Kan du ikke sove?
Jeg er bare… glad.
Dine forældre morer sig.
-De er ikke mine forældre. -Er de ikke?
Vi er en trio.
Godt for dem.
Og dig.
-I virker glade. -Det er vi også.
-Hvor mødtes I? -Jeg var Bernards sygeplejerske.
Er det ikke et brud på ... Du ved.
-Undskyld, hvis jeg… -Det er okay.
Jeg ved, at den slags generelt ikke er accepteret.
I tre år har jeg klædt Bernard på, vasket og madet ham, givet ham medicin.
Og hver eneste dag har han set på mig med en kærlighed, jeg aldrig har følt før.
-Det er en kærlighed, der ændrer dig. -Det tror jeg gerne.
Jeg faldt for ham først.
Og Pauline…
Hun udviser en hengivenhed og medfølelse, som jeg beundrer.
Jeg er ligeglad med etik, og hvilket professionelt ansvar jeg havde.
Jeg ønskede bare at blive der hele livet.
Jeg vidste, at alt andet ville føles uærligt.
Man fortryder de valg, man ikke træffer.
Netop.
Hvad med sex?
Sublimt.
-Jeg går ind igen. -Hav en god aften.
I lige måde.
-Undskyld mig. -Hør her.
Det er tid til kontorgymnastik.
Følg med.
Udstrækning holder blodtilførslen til musklerne i gang.
Det er obligatorisk.
Lad os begynde.
Hvis det ikke er Skærsilden eller en kult, så må det da være performancekunst.
Der er intet publikum.
Kunst behøver ikke et publikum.
Det skal bare være rendyrket.
Det er heller ikke det.
Se hende ved kopimaskinen.
Det er da rendyrket kunst.
Det kan jeg godt se.
Det er jo helt skørt.
Er chefen så instruktør for et show, som ingen nogensinde kommer til at se?
-Hvorfor ikke? -Fordi det er vanvittigt.
Hvis det ikke er det, så aner jeg ikke, hvad det er.
Det er bare et job.
Hvorfor skal det være mere kompliceret?
Måske er han bare ensom.
Tre bananer, to kopper mel.
-Hallo? -En kop sukker, en skefuld kanel.
Hvem er det?
Det er virkelig de bedste drømme.
Arbejdsdrøm?
Ja.
Jeg har nået så meget.
Kom. Der er noget, I skal se.
Det plejede at være hovedkvarter for et stort mad- og drikkevarefirma.
Men det er ikke det spændende.
Er det ikke fedt? Det er et solcenter.
Bygningen må have lejet ubrugt areal ud for at tjene penge.
Hvad er der galt?
Ingenting.
Jeg forestillede mig noget med Wetzel's Pretzels.
Kom nu. Det bliver sjovt.
Vi smører os ind, får lidt sol. Noget D-vitamin.
Kom nu, venner.
Carol?
Jeg ved ikke rigtig.
Den slags gør mig urolig.
Okay.
Jeg ville bare vise jer noget sjovt og…
Undskyld, det har været en lang aften. Jeg føler mig så…
Luis, er du okay?
Hør her. Undskyld. Vi har været indenfor hele dagen.
Måske ville lidt sol eller koncentreret UV-lys gøre os godt.
Ikke sandt, Carol? Carol er også enig. Kom nu.
Mener du det?
Ja. Men jeg beholder tøjet på.
-Det her havde jeg ikke taget højde for. -Det er helt fint.
Jeg lover, det bliver godt.
Jeg lyver ikke. Det er ikke værst.
Hvordan går det deromme, Carol?
Det er lidt som en kiste.
Men det blå lys gør det beroligende.
-Hvad ville du bestille? -Helt sikkert sesamkyllingen.
Det var verdens bedste.
Verden? Altså denne verden?
Ja.
Jeg har været over alt. Intet kommer tæt på sesamkyllingen fra Panda Express.
-Det er svært at tro på. -Jeg har fået den. Den er meget autentisk.
Jeg har også smagt den, men så god er den heller ikke.
-Den er ikke byens bedste. -Jeg sagde intet, da du sagde Sbarro's.
Jeg valgte det ikke for deres pizza.
Det var der, jeg tog hen med mine børn efter kampe.
Det er det, jeg savner.
Hvad med dig, Carol? Hvad savner du?
Mest af alt genbrug.
Og følelsen af at spare penge.
Og Applebee's. Jeg ville ønske, jeg havde værdsat det mere.
Vi forstår først tings sande værdi, når de er væk.
Er det som en Chili's?
Det er slet ikke som en Chili's.
Det er noget andet. Tro mig.
Så du har virkelig rejst?
Mig? Jeg har været over alt.
Storbritannien, Tyskland, Kina, Albanien, Madagaskar.
-Nævn et sted, så har jeg været der. -Det lyder hårdt.
Jeg var en yngre mand dengang.
Jeg startede som 17-årig.
Pis, 17?
Jeg var gravid med Marlon som 17-årig.
Jeg sprang ud over for forældre, og så gav jeg den gas.
Det var, som om en byrde blev løftet, og så sagde jeg: "Fuck det!"
Jeg droppede skolen og tog med rygsæk gennem Sydamerika.
Var det fedt?
Den bedste oplevelse i mit liv.
Bato.
-Hvad er det? -Bare en fyr, jeg mødte.
Bato.
At flyve stresser mig.
Starten og landingen og den del, hvor man er i luften.
At rejse var aldrig noget for mig. Jeg havde børn og arbejde.
Der var altid noget.
Det er det, de alle gør nu. Rejser. Janet er på Ibiza.
Jeg elsker Ibiza.
Klubscenen og stofferne er fantastiske.
Selvfølgelig. Alle tiders.
Men jeg tror ikke, du gik glip af noget.
De fleste af mine rejser var fantastiske,
men de flyder også lidt ud i ét.
De venner, du får, kommer og går,
og det bliver lidt trættende i længden.
Du kunne være i paradis, men du føler dig alligevel så langt væk.
Det forstår jeg godt. Jeg har hele mit liv tænkt, at jeg arbejdede hen imod noget.
Jeg kvajede mig i starten, men jeg gjorde alt rigtigt.
Alt.
Donna?
Donna, du burde komme ud.
Man skal ikke ligge for længe derinde.
Hallo?
I to ser latterlige ud.
Jeg troede, at det ville gøre en forskel.
Min forretning fik mig til at føle mig speciel.
Hvor dumt er det lige? Og for hvad?
Så noget kunne dratte ned fra himlen og udslette det hele?
Jeg føler mig så dum.
Ved I, hvorfor jeg er her?
Jeg ved ikke, hvad jeg vil.
-Alle har en masse planer, og jeg… -Det er der intet galt i.
Arbejde var det eneste, der gav mening for mig. Det er den bedste udgave af mig.
-Det her mit første job. -Har du aldrig arbejdet før?
Aldrig. Men jeg elsker alle de små værktøjer, I bruger.
Følelsen, når du trykker på en hæftemaskine.
Den nyder jeg virkelig.
Post-its er min favorit.
Musens klik.
Vi skal tilbage.
-Hvor mon den kom fra? -Det er lige meget.
Jeg har nogle teorier.
-Hej. -Undskyld.
Kig op, folkens.
Træd af.
Vi ses på mandag.
Farvel.
Vi bor i samme bygning.
Jeg kører ham på arbejde.
-Du sagde, du havde en forretning? -En neglesalon.
-Virkelig? -Ja.
Jeg laver alle mulige designs.
Franske negle, blomster, stammemønstre. Afrikanske, aztekiske.
Juvel- eller pailletbesatte, batik, naturlige, med sølvspidser.
Ternede, geometriske, metalliske, monokrome, kobra, zigzag…
Hold da op.
Sagde du "aztekisk"?
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen