MJÖLK
Försöker du ta livet av mig, tjejen? Det här är fantastiskt.
Visst? Dödad av bananbröd.
Sätt det på en tröja. Du måste ha det på en tröja.
-Verkligen? Tycker du det? -Kom igen. Jag skulle aldrig ta av den.
Det skulle vara min absoluta favorittröja. "Dödad av bananbröd."
Du är så rolig. Du är min nya bästis.
Vi kommer att ses mycket, Carol. Jag ska aldrig döma dig eller göra dig illa.
Jag ska trösta dig när du gråter. Skär upp en större bit åt mig, för jag är i…
DÖDAD AV BANANBRÖD
Jag kunde inte låta bli.
-Storlek L, eller hur? -Ja, herregud. Hur visste du det?
Kom igen, tjejen. Jag känner min Carol.
Carol?
Följ mig.
Du måste sluta stirra.
-Förlåt. -Det är jäkligt läskigt.
Okej, det är bara det att…
Jag ville bara tacka dig.
För tonern.
Det är bananbröd.
Fan också.
-Okej. -Vad?
Inget. Jag trodde att du var en psykopat.
Det här var trevligt, men innan du langar fram fler desserter bör jag nog gå.
Okej.
-Jag måste börja jobba igen. -Okej.
Donna?
Du har nog många frågor, precis som jag hade.
-Det spelar faktiskt ingen roll. -Hur funkar det?
Det är ett jobb. Vem bryr sig om hur det funkar? Det bara gör det.
-Och sluta stirra på mig. -Okej.
-Jag menar allvar. Sluta stirra. -Förlåt.
Om du stirrar kastar jag en häftapparat på dig.
Uppfattat.
Bernard! Shots!
Det är som att hålla i en aubergine.
Det fotot blev jättebra. Elena kommer att älska det.
Herrejösses.
Välkomna ombord på The Grand Coda. Jag är kapten Jason McNellis.
Jag är er kapten på den här resan runt jorden.
Kapten! Det här är verkligen en ära.
-Tack. -Vi är visst i goda händer.
Det är ni. Jag har seglat på haven i 30 år nu.
Jag var kapten på The Vision, The Fantasy, The Esposito, och nu på The Grand Coda.
Hur som helst, välkomna ombord. Smaklig måltid.
Tack.
Välkomna ombord på The Grand Coda.
Välkomna ombord.
…hållit på i 30 år nu.
…The Fantasy, The Esposito…
Ja, 30 år nu. Ska jag berätta lite om mig?
…The Vision, The Fantasy…
…en fiskarfamilj…
…i 30 år nu…
Smaklig måltid.
EGYPTEN
ARIZONA - MAROCKO
Trettio jävla år.
-Ursäkta! -Hör upp!
Vi behöver frivilliga som kan jobba hela natten.
-Räck upp handen. -Vem kan?
-Tack. -Tack.
Var den god?
Jag blev också lite hungrig. Har du nåt emot om jag…
Nej. Ta för dig.
Det är nån slags revision.
Grejen med kontoret. Det är nån slags revision.
Jag vet inte exakt vad vi gör eller hur det funkar, men det är en revision.
Det är typ allt jag vet. Jag bör nog återvända till jobbet.
Förlåt för tidigare. Du skrämde mig verkligen.
Det är ingen fara.
-Du, Donna? -Ja?
Dödad av bananbröd.
-Vad? -Det var inget…
Jag menade bara "dödad av bananbröd".
-Carol, har du haft i nåt i brödet? -Nej. Det innehåller…
Helt vanliga bananer, ägg och mjöl.
Det är väl ett ordspråk?
Okej. Vi ses när vi råkas.
INKÖP
-Hur går din natt? -Inte så pjåkigt. Din, då?
Den är väl okej.
Tiden bara…
Vad?
-Får man jobba sent ofta? -Ibland.
Det händer varannan månad, och alltid av en ny anledning.
Månatliga rapporter ska in, det är kvartalsslut för nåt, bränder.
-Bränder? -Ja. Folk tuttar fyr på grejor.
En kvinna ville inte åka hem. Hon tänkte elda upp hissarna.
Tvinga inte ut mig där igen. Jag klarar det inte. Snälla! Nej!
Nej. Jag hatar det där ute.
Det kan jag förstå.
Jag vet inte varför, men det är konstigt att springa på nån från jobbet där ute.
Jonathan, var snäll och ställ dig upp. Mamma vill åka hem.
Jag kommer att räkna till tre. Ett…
Vi har aldrig pratat om det, men hon behövde inte säga nåt.
Jag uppfostrade fem barn mestadels själv, så jag fattar. Ibland behövs kontoret.
-Brukar du göra zucchinibröd? -Ibland.
Jag är värdelös på att baka.
På våning tio finns en privat toalett.
De flesta läskautomaterna är tomma, men nummer 22 har fortfarande mr Pibb.
Jag tar med mina egna Schweppes.
Dina naglar är jättefina.
Tack. Jag designar allt själv.
Kotryck, fjärilar, hundtassar, kattassar,
små ankor, tuppar, pizza, burgare, tacos,
solrosor, rosor, vallmo, tusenskönor, palmer, humlor,
prickigt, soluppgångar, solnedgångar,
olika flaggor, amerikanska, mexikanska, japanska…
Hon sa alltid: "Det enda riktiga fängelset är våra sinnen."
-Har hon nåt problem med armarna? -Nej, hon hoppar fallskärm.
Okej.
Ja, det är irriterande.
Jag gick en trappa upp, till försäljningsavdelningen.
Och två trappor ner till marknadsföringsavdelningen.
-Ja. -Det fanns inget där.
-Har du börjat drömma om det här stället? -Du med?
Jag gjorde löneutbetalningarna i går kväll.
Jag skickade nog ett fax.
-Vet familjen att du går hit? -De tror att jag skriver på en roman.
-Mina föräldrar tror att jag surfar. -Vad?
Jag vet. Jag gillar inte ens att sätta på mig en baddräkt.
Sa du till dina föräldrar att du surfar?
Tror de på det struntpratet?
-Det här är trevligt. -Ja.
Hade jag vetat att du hade svårt för undulater hade jag aldrig nämnt dem.
-Jag är bara trött. -Nej, förlåt. Det är mitt fel.
Jag är bara trött.
-Han var med på matlagningskanalen. -Verkligen?
-Han var värd för en matlagningstävling. -Jag undrar varför han är här.
Vi har alla våra skäl.
Jag vet nog varför.
Ursäkta. Ni pratade väl om varför vi är här?
Jag vet nog varför.
Vi har väl inte hälsat på riktigt?
Jag heter Luis.
Donna.
-Luis. -Donna.
-Hej. Jag heter Carol. -Trevligt att träffas.
Oj, titta på det här.
-Vill du ha en bit? -Ja, tack.
Lite större. Lite…
Gud välsigne dig.
Tack.
-Du förklarade… -Just det. Varför han är här.
Egentligen handlar det om varför vi alla är här.
Vi är faktiskt döda.
Utsökt.
Saftig, med en lätt smulighet.
-Menar du metaforiskt sett? -Nej, vi är alla döda på riktigt.
Vi dog allihop, och nu är vi här.
-På ett kontor? -Skärselden.
Kontoret är skärselden. Åtminstone tror jag det.
-Det är en av mina teorier. -Jag tror inte att det stämmer.
Fundera lite på det.
Varför skulle kontoret köra för fullt om det inte var skärselden?
Vem fan vet? Men det betyder inte att vi är döda.
-Jag borde väl ha vetat om ifall jag dog? -Inte nödvändigtvis.
Lita på mig. Jag har verkligen tänkt igenom det här.
-Jag undrar hur jag dog. -Carol! Tror du faktiskt på det här?
Nej, men jag undrar ändå.
-Du drunknade i havet. -Japp. Det var som jag trodde.
Vill du veta hur jag tror att du dog?
I helvete heller. Jag vet redan hur jag ska dö. Du behöver inte tjata på om det.
-Hur tror du att du dog, då? -En massiv hjärtinfarkt.
Bara en gigantisk hjärtinfarkt.
Vad är det i brödet?
Kanel?
-Har du nåt emot om jag… -Det är ditt fartyg.
-Kan du inte sova? -Jag är bara lycklig.
Dina föräldrar verkar ha roligt.
-De är inte mina föräldrar. -Inte?
Vi är en triad.
Kul för dem, och för dig.
-Ni verkar lyckliga. -Det kan inte vara bättre.
-Var träffades ni? -Jag var Bernards sjuksköterska.
Oj. Finns det inte förhållningsregler som… Du vet.
-Förlåt om jag… -Nej, det går bra.
Jag vet att såna här saker inte ses med blida ögon.
I tre års tid har jag skött om Bernhard. Jag tog hand om alla hans behov.
Varenda dag såg han på mig med en kärlek som jag aldrig har känt förut.
-Den sortens kärlek förändrar en. -Det kan jag tänka mig.
Jag föll för honom först.
Och Pauline…
Hon utstrålar en tillgivenhet och medkänsla som jag beundrar.
Jag struntar i förhållningsregler och etik.
Jag struntar i ansvaret gentemot mitt yrke.
Jag ville bara tillbringa hela mitt liv i den sfären,
och om jag inte gjorde det skulle det kännas oärligt.
Inget hemsöker en som valen man inte gjorde.
Precis.
Och sexet, då?
Sublimt.
-Jag ska gå in. -Ha en trevlig kväll.
Du med, kapten.
-Ursäkta! -Hör upp!
Det är dags för kontorsgympa.
Gör som ni blir instruerade. Att stretcha ger bra blodflöde till musklerna.
Det är obligatoriskt.
Låt oss börja.
Om detta inte är skärselden eller en kult, då måste det vara performancekonst.
-Det finns ingen publik. -Konst behöver ingen publik.
-Den måste bara vara ren. -Det här är inte rent.
Kolla in kvinnan vid kopiatorn.
Visst är det där rent, eller hur?
-Jag kan väl typ fatta det. -Det är helknäppt.
Är chefen regissören som delar ut repliker till en show som ingen nånsin får se?
-Varför inte? -För att det är helgalet.
Om det inte är det har jag ingen aning om vad det här är.
Det är bara arbete.
Varför måste det vara mer komplicerat än så?
Han är kanske bara ensam.
Tre bananer, 4,5 dl mjöl.
-Hallå? -2,25 dl socker, en tesked kanel.
Vem är det här?
Det här är faktiskt de bästa drömmarna.
En jobbdröm?
Ja.
Jag fick så mycket gjort.
Kom. Jag vill visa er nåt.
Det här var huvudkontoret för ett stort mat- och dryckesföretag.
Men det är inte det som är det häftiga.
Visst är det här toppen? Det är en solsalong.
De hyrde nog ut en oanvänd våning för att tjäna extra.
-Vad nu? Vad står på? -Inget.
Jag hade förväntat mig nåt lite mer åt snabbmatshållet.
Kom igen. Det blir kul.
Vi smörjer in oss med solkräm. Vi får lite solsken och lite D-vitamin.
Kom igen, hörni.
Carol?
Jag vet inte. Sånt här gör mig obehaglig till mods.
Som ni vill.
Jag ville bara visa er nåt kul, och…
Förlåt, det har varit en lång natt. Jag känner mig så…
Luis, är du okej?
Hördu, jag ber om ursäkt. Vi har varit inomhus hela dagen.
Lite sol eller koncentrerad UV-strålning gör oss kanske gott. Eller hur, Carol?
Carol håller med. Kom igen.
-Säkert? -Ja. Men jag behåller kläderna på.
-Jag hade inte räknat med det här. -Det är helt okej.
Jag lovar att det här kommer att bli toppen.
Det här är inte illa, ärligt talat.
Hur går det för dig, Carol?
Det känns lite grann som en kista. Men det blå ljuset är lugnande.
-Vad skulle du ta? -Sesamkycklingen, utan tvekan.
-Den var bäst i världen. -"Världen?" Menar du den här världen?
Absolut.
Jag har varit överallt. Inget kommer ens nära sesamkycklingen från Panda Express.
-Det är svårt att tro. -Jag har ätit den. Väldigt autentisk.
Jag har också ätit den, men så god är den inte.
Den är inte ens bäst i stan.
-Jag sa inget när du pratade om Sbarro's. -Jag valde inte dem för deras pizza.
Jag gick dit med barnen efter en match.
Det är den grejen jag saknar. Du då, Carol? Saknar du nåt?
Jag saknar mest återvinning, och känslan man får av att spara pengar.
Och Applebee's. Jag önskar att jag hade uppskattat det mer.
Man inser inte sakernas verkliga värde förrän de är borta.
-Är det som att äta på Chili's? -Det är inte alls som det.
Det är annorlunda. Tro mig.
-Har du verkligen rest runt? -Jag? Ja, jag har varit överallt.
Storbritannien, Tyskland, Kina, Albanien, Madagaskar.
-Nämn en plats, jag har varit där. -Det låter utmattande.
Tja, jag var yngre då. Jag började resa när jag var 17.
Jäklar, när du var 17? Jag var gravid med Marlon när jag var 17.
Jag kom ut då inför mina föräldrar. Sen körde jag på.
Det var som om en tyngd hade lyfts från mina axlar. Jag sa: "Fan ta allt."
Jag hoppade av skolan och reste genom Sydamerika med bara en ryggsäck.
-Var det trevligt? -Det var mitt livs bästa upplevelse.
Bato.
Vad är det?
En kille jag träffade.
Bato.
Jag blir stressad av att flyga. Alla starter och landningar,
och även delen när man är uppe i luften.
Att resa var inte min grej heller. Jag hade barnen och jobbet.
Det var alltid nåt.
Det är vad de håller på med nu. De reser. Janet är på Ibiza.
Jag älskar Ibiza. Klubbscenen och drogerna är fantastiska.
Så klart. Toppen.
Ärligt talat tror jag inte att du har missat nåt.
Visst, de flesta av mina resor var fantastiska,
men de var också som i ett töcken.
Vännerna man skaffar sig kommer och går, och till slut är det inte så kul längre.
Man kan befinna sig i paradiset, men man känner sig ändå långt borta.
Jag vet vad du menar.
Hela livet trodde jag att jag jobbade mig fram mot nåt.
Jag begick misstag i början, men jag gjorde allt korrekt.
Allt.
Donna?
Donna, du borde kliva ut. Man ska inte ligga för länge i en sån där.
Hallå?
Ni två ser löjliga ut.
Att skaffa mig nåt eget trodde jag skulle göra lite skillnad.
Jag kände mig speciell med ett eget företag.
Hur korkat var det? Vad var det bra för?
Så att nån grej ramlar ner från himlen och utplånar allt?
Jag känner mig så dum.
Vet ni varför jag är här? Jag vet inte riktigt vad jag vill.
-Alla har en massa planer, och jag… -Det är inget fel med det.
Jobbet var det enda som verkade vettigt.
Det funkade. Det är det jaget som jag gillar.
-Det här är mitt första jobb. -Har du aldrig jobbat förut?
Aldrig, men jag älskar alla de små verktygen som ni använder.
Ni vet väl hur det känns när man använder en häftapparat?
Jag tycker mycket om det.
Klisterlapparna är min favorit.
Ljudet när man klickar med musen.
Vi borde gå tillbaka.
-Jag undrar var den kommer ifrån. -Det spelar ingen roll.
Jag har några teorier, bara så att ni vet.
-Hallå! -Ursäkta!
Se hit, allihop.
Nu är ni entledigade.
-Vi ses på måndag. -Hej då.
Vi bor i samma hus.
-Jaha… -Jag skjutsar honom till jobbet.
-Äger du ett företag? -En nagelsalong.
-Jaså? -Ja. Jag designar många olika mönster.
Franska, blommiga, stammönstrade, afrikanska, aztekiska…
Juvelprydda, paljetterade, batikmönstrade, nakenmönstrade, silvertoppade,
rutiga, geometriska, metalliska, monokroma, kobra- och sicksackmönstrade…
Oj! Sa du "aztekiska"?
Undertexter: Mats Nilsson