KAZETA Č. 2 - STRANA A
„Francouzsky snadno a rychle.“ Kazeta č. 2, strana A.
Kapitola čtvrtá. Konverzační francouzština.
ŠEST MĚSÍCŮ A 11 DNÍ DO KONCE SVĚTA
Promiňte. Kde jsou tu nejbližší toalety?
Pozdravujte svého otce.
Dobrý den. Jsou ty ústřice čerstvé?
SERIÁL NETFLIX
ZAHNI DOLEVA - PŠENIČNÉ POLE BĚŽ 500 METRŮ A POČKEJ NA MÝTINĚ
Promiňte. Ta lžíce je špinavá.
Jaké jsou podmínky pro výměnu těchto šatů?
Carol!
Eleno!
Cože?
„Kde je v centru stanice metra?“
Jo!
Tak jo, super!
CAROL A KONEC SVĚTA
Držíš se?
JE TADY! - MIMINKO! - VESELÉ VÁNOCE!
Snad bude ten gauč pohodlný.
Párkrát jsem na něm spala a docela to…
- Co je? - Nic. Stýskalo se mi po tobě.
Nemáš kartáček navíc?
Jeden z vědců, co zkoumají Keppler, se prý přidal k folkovému triu.
Slyšelas jejich muziku?
Jdi už spát!
Ne. Řekni to francouzsky.
Jdi už spát.
Ty sis fakt myslela, že se musíš naučit francouzsky, abys se mnou mohla mluvit?
Umřít důstojně je naprostá nutnost.
A základ je čerstvě vyžehlená košile a stylový klobouk.
4. DUBEN
Ahoj, mami a tati! Uhádnete, kde jsem?
Ahoj!
Chystáme se navštívit skrytý vodopád v kaňonu Sabino!
Je to túra na půldruhého dne. Hrozně se těším.
A co ty, Carol?
Jo, já taky.
Taky se těším.
Ahoj, mami a tati.
KAŇON SABINO - REKREAČNÍ OBLAST CHRÁNĚNÝ LES CORONADO
Už to máš?
Můžeš se hýbat! Nedělám fotku.
Opatrně!
Tohle nejsou ty správné…
boty.
Carol!
Pojďme najít jinou cestu nahoru.
Nádhera, co?
Voda tryská do velkého jezírka dole.
Je překrásné.
A křišťálově čisté.
Ze 100 míst, která musíš vidět, než umřeš, je to číslo 87.
Jaké…
Jaké číslo má možnost si sednout?
Jak se jmenuješ?
Cože?
Jak se jmenuješ?
Proč?
Pro kameru.
- Carol. - A jak dál?
- Kohlová. - Řekni celé své jméno.
Carol Kohlová?
Super! A teď ho řekni, jako bys neodpovídala na chyták.
- Cože? - Jako že znáš vlastní jméno.
Já to nechápu.
Proč…
Proč to natáčíš?
Chci si to pamatovat navždy.
Mám pocit, že si ze mě děláš srandu.
Bude to dobrý bonusový materiál. Pokračuj v jídle.
Carol Kohlová.
Ne, rychleji. Řekni to na jeden zátah.
Můžeme…
Moc to režíruješ.
Takže jaké to vlastně je, mít mě za sestru?
Je to fajn.
No tak. Rozveď to trochu.
Já nevím. Je to dobrý.
Dobře. Co je tvoje oblíbená vzpomínka na mě?
Když sis nechala udělat trvalou.
To je tvoje oblíbená vzpomínka? Fackuje mě hanba.
Vypadala jsi dobře.
Vypadala jsem jako pudl a týden jsem bulela.
Podle mě jsi vypadala jako Whitney Houstonová.
To je asi od jelena.
Myslíš, že jsou jedovaté?
Nejspíš jo.
Zajímalo by mě, kde všichni jsou.
Štvalo tě, když jsme po vejšce bydlely spolu?
- Cože? - No tak. Buď upřímná.
Nic jsme spolu nepodnikaly.
Ne, bylo to fajn.
Přestěhovala ses domů.
Jo, protože Cookie měl blechy.
Odblešila jsem ho.
Ne úplně.
A navíc se zasekl pod podlahou.
Dobře, přiznávám. Ten byt byl hrozná špeluňka.
Já doufala, že když budeme bydlet spolu…
Dělám to správně?
- Chceš se na něco zeptat ty mě? - Možná.
Tak to je paráda! Na co?
- Proč si všechno natáčíš? - Já myslela, že se ti ta videa líbí.
Líbí. Jen mě to zajímá.
Prostě se ráda dělím o to, co dělám.
Je na tom snad něco špatného?
Ne.
Akorát, že to děláš dost často.
Víš?
Aha.
Je úžasná a krásná
a dokáže prostoupit všechno,
vzduch i všechny meziprostory.
A díky ní, díky tomu, co dělá,
myslím, že vím, co je láska…
Tohle je Carol Kohlová, bývalá školní sekretářka,
která mluví o Whitney Houstonové.
Eleno, vypni to.
Moc se omlouvám.
Uklouzlo mi to.
Panebože.
Carol, můžu se tě na něco zeptat?
Na co?
Proč jsi řekla našim, že surfuješ?
Vím, že je to lež.
Totiž…
Nač vůbec lhát?
Nechtěla jsem, aby si dělali starosti.
Starosti o co?
Můžeme toho prosím nechat? Prosím.
Takže počkej.
Cos udělala s tím prknem?
Má ho jistý Lucas.
- Tvoje prkno s nápisem „Carol“? - Jo.
Říkal, že mi za něj dá hulčo, ale nevěděla jsem, co tím myslí,
- tak jsem mu ho dala zadarmo. - To snad ne.
5. DUBEN
Jak se to…
Sakra! Může mi někdo…
Carol Kohlová.
Dobře.
Konečně.
Myslím, že po tom lezou mravenci.
Měli by je všechny dát pod zámek.
Je mi líto, ale nevěřím jim.
Eleno, chovají se jako zločinci a jsou všude.
Děsí mě to. Můžou tě klidně popadnout a odnést.
Carol Daphne Kohlová mluví o svém strachu z velkých ptáků. Poslechneme si to.
Eleno, to není vtip. Můžou ti vyklovat oči.
Ještě 6,5 kilometru.
Začínají mě bolet ramena.
Říkala jsem, ať se sbalíš nalehko.
Já jsem ráda připravená.
Vzalas s sebou sedák a lano.
Pro všechny případy.
Aha, pro jaké případy?
To krčíš rameny?
Carol, ty krčíš rameny?
Ach jo, Carol.
S tím batohem to jde těžko.
Co je tvoje nejstarší dětská vzpomínka?
Pamatuješ si toho psa?
Kterého? Cookieho?
Ne.
Byl to nějaký černý pes.
Černý pes? Kdy to bylo?
Když mi bylo asi sedm.
Dobře, ale co s ním?
Nevím. Mám to v mlze.
Ten pes byl v mlze?
Ne, ta vzpomínka.
Pardon. Zapomeň na to.
Co?
Tak povídej!
Dobře.
Vzpomínám si, že na mě nevrčel.
Cože?
Nevrčel na mě.
Tvoje nejstarší dětská vzpomínka je pes, který na tebe nevrčel?
Myslím, že jo.
To není vzpomínka, Carol.
Možná to byl jen sen.
Dobře. Tohle přetočíme.
SKRYTÝ VODOPÁD - BLACKETTŮV HŘEBEN ESPERERO - HUTCHOVO JEZÍRKO
SKRYTÝ VODOPÁD
Není to divný?
Co?
Že všichni brzy umřeme?
Jo.
Dobře. Čeho nejvíc lituješ?
Když budeš odteď krčit rameny, řekni „krčím rameny“.
Krčím rameny.
A co ty?
Já nevím. Lituju milionu věcí.
Všech nedokončených projektů,
toho, že jsem na vejšce nejela do Cancúnu, svého manželství,
lidí, s kterými jsem ztratila kontakt, šatů, které jsem si nekoupila,
toho, že jsem si dost nevážila mládí,
že jsem nenavštívila babičku.
Ale díky tomu jsem tam, kde jsem, takže…
Já bych si asi přála, abych se dokázala víckrát v životě vzepřít.
Sakra, Carol.
Co?
- To je planeta! - Planeta?
- Hergot! - Kolik váží?
- Hergot! - To je planeta!
První sexuální zkušenost?
- Zapomeň. - No tak!
- Ne. - Bylo to divoké?
No tak! Víš, že by to naši strašně rádi slyšeli.
Ty jsi děsně prudérní.
- Nejsem. - Tak mi to řekni.
Dobře, já to vypnu…
Horace Solinsky na vysoké.
Misionářská poloha na posteli a v podprsence.
Dovnitř vešla spolubydlící.
Ne!
- Chceš slyšet ten můj? - Ne, ani ne.
V druháku jsem to udělala rukou Travisovi Michaelsovi.
Bezva.
Proč z toho děláš takový drama?
Jen se tě snažím líp poznat.
Carol, co to tam děláš?
Už nechci být na videu.
Kvůli Horacovi Solinskymu?
Omlouvám se. Už přestanu natáčet.
Eleno!
- Vidíš je? - Ne.
Přímo před námi.
Tohle je delší než šest a půl kilometru.
Na co by sis přála mít víc času?
- Cože? - Já nevím. Na spaní?
Dobře, co by sis přála vědět, když jsi byla mladší?
Eleno, prosím. Můžeme už…
- Jak je to ještě daleko? - Už jsme skoro tam.
- Ale neměly bychom ho slyšet? - Počkej, co?
Ten vodopád?
Uslyšíme. Neboj.
Co budeš dělat, až nastane poslední den?
- Krčím rameny. - No tak!
Krčím rameny.
S tebou je nuda, víš to?
Zabloudily jsme.
Nezabloudily.
A co teda vlastně děláš, když nesurfuješ?
Eleno? Mně se to nelíbí.
- Jsem unavená. - Snažíš se vykroutit z odpovědi.
Nesnažím.
No tak. Řekni mi, co děláš.
Jen se snažím, aby ses trochu otevřela.
Jsem otevřená.
Fakt? Vypáčím z tebe sotva víc než jednu větu.
Tohle děláš vždycky.
Co tím myslíš?
Carol, takhle si ten batoh prodřeš.
Carol!
- Vypadne to ven? - Ne, jen tam dej nějakou podlož…
- Zabloudily jsme se. - Ne.
Ano.
Dobře, zabloudily jsme.
Jejda!
Tohle je Carol Kohlová , 42 let, která záměrně ignoruje svou sestru.
Chceš něco dodat?
Bez komentáře.
Mohla bys prosím…
Nemůžu najít kolíky.
Dala jsem je do…
Kam jsi šla?
Nikam.
Můžeš toho teď nechat?
- Přestaň. - Co?
Přestaň!
- Mluv se mnou. Co… - Řekla jsem „přestaň“.
Jen se s tebou snažím mluvit.
Ne, nesnažíš. Jen si hraješ s tou kamerou.
Jo. Protože se mnou odmítáš mluvit.
Proč myslíš, že tě vůbec zpovídám?
Protože nemluvíš.
Všechno z tebe musím páčit. Jinak mi nic neřekneš.
- Vždycky před sebe postavíš zeď. - A ty se schováváš za kamerou.
Jo, protože brzy umřeme, a já tě vůbec neznám.
Vždycky jsi byla taková. Jako bychom ani nebyly sestry.
Nikdy jsem nebyla součástí tvého světa.
Musela jsem tě vytáhnout do divočiny, abych se k tobě pokusila dostat blíž.
Umíš si vůbec představit, jak mě to znervózňuje?
Vždyť ani nevím, co děláš, proboha.
Máš k tomu co říct?
Ne. Ovšemže ne.
Udělej to! Jo!
Bravo!
6. DUBEN
Ségra.
Můžeme si promluvit?
Muselo to být někde tady.
Ahoj.
Natočilas ho?
Jo.
Tak tady to je.
Skrytý vodopád v kaňonu Sabino.
Nejvyšší nadzemní vodopád na severní polokouli.
Ale ta cesta za to asi stojí.
I tak je tu krásně.
Jo. Na hromadu starých zvětralých šutráků to není zlé.
Víš, co jsem četla?
Že negativní ionty ve vodopádech můžou zvýšit hladinu serotoninu.
Eleno?
Co?
Chtěla jsem jen říct…
Až budeš připravená.
Já jsem Carol Kohlová!
To byl zatím ten nejlepší pokus.
Takže?
- Co? - No tak, ty víš co.
Jako fakt? Ty mi to opravdu neřekneš?
No tak.
Dobře.
Tak poslouchej.
Chodím do prázdné kancelářské budovy a pracuju tam.
Jsem administrativní asistentka v účetním oddělení.
Nevím, jak to funguje a proč to tam vůbec je.
Někdy mám dojem, že si to jen vymýšlím.
Ale líbí se mi tam a dělá mi to radost.
Mám tě ráda, Carol.
Já nevím. Těžko se to vysvětluje.
Zkus to.
Neznám nikoho jiného, kdo by si byl tak jistý tím, co zvládne a co ne.
Vždycky si jela vlastní lajnu.
Víš, jak je to těžké?
Mně to připadá strašně super.
Já vždycky dělám to, co ostatní.
Jak se jmenuje?
Carol.
Lituju, že jsem ji nikdy líp nepoznala.
A ví ona, co k ní cítíš?
To zní, jako že bys měla být spíš s ní, než tady s námi.
Jo, možná.
6. DUBEN
Držíš se mě?
Jo.
Pevně.
Překlad titulků: Petr Putna
ŠPANĚLSKO