BAND 2 - SIDA A
"Att lära sig behärska franska." Band 2, sida A.
Kapitel 4. Konversationsfranska.
6 MÅNADER OCH 11 DAGAR KVAR
Ursäkta mig. Var finns närmaste toalett?
Ge mina komplimanger till din far.
Hej. Är de här ostronen färska?
Två små koppar kaffe, tack.
SVÄNG VÄNSTER - VETEFÄLT GÅ NORRUT 500 METER, VÄNTA PÅ HYGGET
Ursäkta mig. Min sked är smutsig.
Går den här klänningen att returnera?
Carol!
Elena!
Vad?
"Var i centrum ligger tunnelbanestationen?"
Ja!
Okej, toppen!
Håller du i dig?
HON ÄR HÄR! - BEBISEN! - GOD JUL!
Jag hoppas att den är bekväm.
Jag har sovit på den ibland. Den var inte så…
-Vad? -Inget. Jag har saknat dig.
Har du en extra tandborste?
En av forskarna som studerar Keppler gick med i en folkmusiktrio.
Har du hört deras musik?
-Gå och lägg dig! -Nej. Säg det på franska.
Gå och lägg dig.
Tänk att du trodde att du behövde kunna franska för att prata med mig.
Att dö med värdighet är ett måste.
Det börjar med en nypressad skjorta och en elegant hatt.
INSPELNING APRIL 04
Hej, mamma och pappa! Kan ni gissa var jag är?
Hej.
Vi ska besöka de gömda vattenfallen i Sabino Canyon-skogen!
Det är en och en halv dags vandring. Jag är så upphetsad.
Vad säger du, Carol?
Samma här. Jag är också upphetsad.
Hej, mamma och pappa.
SABINO CANYON FRITIDSOMRÅDE CORONADO NATIONALSKOG
-Fick du bilden? -Du kan röra på dig! Det är inget foto.
Försiktigt!
Det här är inte rätt sorts…
-Skor. -Carol!
Låt oss hitta en annan väg upp.
Vacker, eller hur?
Vattnet landar i den stora dammen nedanför.
Det är vackert, och kristallklart också.
Det är nummer 87 av de 100 platser som man måste se innan man dör.
Att få sitta ner, vilket nummer har det?
Vad heter du?
-Vad? -Vad heter du?
-Varför frågar du? -Det är för kameran.
-Carol. -Carol vad då?
-Kohl. -Säg hela ditt namn.
Carol Kohl?
Bra! Säg det nu som om det inte var en kuggfråga.
-Vad? -Säg det som om du vet vad du heter.
Jag förstår inte.
Varför spelar…
-Varför spelar du in det här? -Jag vill minnas det för alltid.
-Det känns som att du gör narr av mig. -Det blir bra extramaterial. Fortsätt äta.
-Carol Kohl. -Nej, snabbare. Gör allt i en tagning.
Kan vi… Det är för mycket regi.
Hur är det att ha mig som syster?
-Det är trevligt. -Kom igen. Ge mig lite mer än det.
Inte vet jag. Det är bra.
Okej. Vad är ditt favoritminne av mig?
När du fick din permanent.
Är det ditt favoritminne? Det är väldigt pinsamt.
Du såg fin ut.
Jag såg ut som en Chiafröodling, och jag grät en hel vecka.
Jag vet inte. Du såg ut som Whitney Houston.
Jag tror det är från hjort.
-Tror du de är giftiga? -Förmodligen.
Jag undrar var alla andra är.
Hatade du att bo ihop med mig efter college?
-Vad? -Kom igen. Var ärlig nu.
-Vi umgicks ju inte ens. -Nej, det var kul.
-Du flyttade tillbaka hem. -Ja, för att Cookie hade loppor.
-Jag fick bort dem. -De var fortfarande kvar.
-Och han fastnade i krypgrunden. -Okej. Jag erkänner att det var ett kyffe.
Jag tänkte att om vi bodde ihop…
Gör jag rätt?
-Har du några frågor till mig? -Kanske.
Det här blir spännande! Vad?
-Varför spelar du in allt? -Jag trodde att du gillade videorna.
-Det gör jag. Jag är bara nyfiken. -Jag vill dela med mig av det jag gör.
-Är det nåt fel med det? -Nej.
Det är bara det att du gör så många saker.
Du vet?
Ja.
Hon är fantastisk och vacker, och hon finns överallt.
I luften, och i mellanrummen. Och tack vare henne,
tack vare det hon gör, tror jag att jag vet vad kärlek är…
Det här är Carol Kohl, f.d. sekreterare på högstadiet.
-Hon pratar om Whitney Houston. -Elena, stäng av den där.
Jag ber så hemskt mycket om ursäkt.
Den gled liksom bara ut.
Herregud.
Carol, får jag fråga dig nåt?
Vad då?
Varför sa du till mamma och pappa att du surfar?
Det gör du ju inte.
Varför ens ljuga?
-Jag ville inte att de skulle oroa sig. -Oroa sig för vad då?
Kan vi släppa det där? Snälla du.
Vänta lite.
-Vad gjorde du med surfbrädan? -En grabb som heter Lucas har den.
-Din surfbräda som heter "Carol"? -Ja.
Jag skulle få röka på som betalning.
Jag fattade inte vad han menade, så han bara fick den.
Åh, nej!
INSPELNING APRIL 05
Hur gör man… Fan! Kan nån…
-Carol Kohl. -Bra. Äntligen.
Det finns visst myror på den här.
Jag önskar att de satt i bur allihop. Ursäkta, men jag litar inte på dem.
Elena, de beter sig som brottslingar, och de finns överallt.
Det är läskigt. Nån av dem kan bara ta dig och föra bort dig.
Carol Daphne Kohl pratar om rädslan för stora fåglar. Låt oss lyssna.
Elena, det är inget skämt. De kan picka ut ens ögon.
Sex kilometer kvar.
Mina axlar börjar göra ont.
-Jag bad dig att inte packa för mycket. -Jag vill vara förberedd.
-Du tog med en sele och ett rep. -Det var för säkerhets skull.
Vad skulle kunna hända?
Ryckte du på axlarna? Carol, rycker du på axlarna?
-Åh, Carol! -Det är svårt med ryggsäcken på.
Okej. Vilket är ditt tidigaste barndomsminne?
-Minns du den där hunden? -Vilken hund? Cookie?
Nej. Det var en svart hund.
En svart hund? När var det här?
-Jag var typ sju år. -Okej, vad var det med den?
Jag vet inte. Allt är lite suddigt.
-Var hunden suddig? -Nej, mitt minne.
-Förlåt. Glöm det. -Vad då?
-Berätta! -Okej.
Jag minns att den inte morrade åt mig.
-Vad? -Den morrade inte.
Är barndomsminnet en hund du inte minns, som inte morrade åt dig?
-Jag tror det. -Det är inget minne, Carol.
-Det var kanske en dröm. -Okej. Vi spelar in över det här.
GÖMDA FALLEN - BLACKETTS ÅS ESPERERO - HUTCHS DAMM
GÖMDA FALLEN
-Är det inte konstigt? -Vad då?
Att vi alla ska dö snart?
Jo.
Okej. Det du ångrar mest.
Säg "axelryckning" från och med nu om du rycker på axlarna.
Axelryckning.
-Och du, då? -Vet inte. Jag har en miljon olika saker.
Alla ofärdiga projekt, att inte åka till Cancun under college, äktenskapet,
de jag hade velat hålla kontakt med, alla klänningar jag inte köpt,
att inte uppskatta att vara ung när jag var det, att inte träffa farmor.
Men jag har hamnat där jag är på grund av det, så…
Jag önskar att jag hade sagt nej till fler saker.
-Herregud, Carol. -Vad?
-Det är en planet! -En planet?
-Herregud! -Vad väger den?
-Herregud! -Det är en planet!
Första sexuella erfarenheten?
-Inte en chans. -Kom igen!
-Nej. -Hur vilt var det?
Kom igen! Mamma och pappa skulle älska att få höra det här.
Du är så pryd.
-Det är jag inte. -Berätta då. Jag kan stänga av…
Horace Solinsky på college.
Missionärsställningen, i en säng, behån fortfarande på.
Rumskompisen kommer in. Nej!
-Vill du veta min? -Nej, helst inte.
Jag runkade av Travis Michaels i tionde klass.
Toppen.
Varför är det en sån stor grej? Jag vill ju bara lära känna dig.
-Carol, vad gör du där borta? -Jag vill inte vara med på band längre.
Handlar det här om Horace Solinsky?
Förlåt mig. Jag slutar spela in.
Elena!
-Ser du dem? -Nej.
Rakt fram.
Det här känns längre än sex kilometer.
Vad skulle du ha velat ha mer tid över till?
-Vad? -Jag vet inte. Sömn?
Vad önskar du att du hade vetat när du var yngre?
Snälla Elena. Kan vi…
-Hur långt är det kvar? -Vi är nästan framme.
-Borde vi inte kunna höra det? -Höra vad då?
-Fallen? -Det kommer vi att göra. Oroa dig inte.
Vad tänker du göra på din sista dag?
-Axelryckning. -Kom igen!
-Axelryckning. -Du är inte kul, vet du det?
-Vi har gått vilse. -Det har vi inte.
Om du inte har surfat, vad har du då hållit på med?
Elena? Jag tycker inte om det här.
-Jag är trött. -Du försöker undvika frågan.
-Det försöker jag inte. -Kom igen. Vad har du hållit på med?
-Jag vill bara få dig att öppna upp. -Det gör jag ju.
Hur menar du? Du säger ju knappt mer än en mening i taget.
-Du gör alltid så här. -Vad ska det betyda?
Carol, du kommer att slita sönder ryggsäcken så där.
Carol!
-Kommer det att ramla ut? -Nej, lägg bara nåt platt…
-Vi har gått vilse. -Nej.
Jo, det har vi.
Okej, vi gick vilse.
Hoppsan!
Det här är Carol Kohl, 42 år gammal. Hon försöker tiga ihjäl sin syster.
Nåt att tillägga?
Inga kommentarer.
Är du snäll och… Jag hittar inte tältpinnarna.
Jag la dem i…
-Var har du varit? -Ingenstans.
Kan du låta bli det där nu?
-Sluta. -Vad?
Sluta!
-Prata med mig. Vad… -Jag sa "sluta".
Jag försöker bara prata med dig.
Nej, det gör du inte. Du leker med kameran.
Ja, för att du vägrar prata med mig.
Varför tror du att jag intervjuar dig? För att du vägrar prata.
Jag får alltid tvinga allt ur dig, annars berättar du inget.
-Du sätter alltid upp en vägg. -Du gömmer ju dig bakom kameran.
Ja, för vi kommer att dö, och jag känner dig inte ens.
Du har alltid varit så här. Som om vi inte ens är systrar.
Jag får aldrig ta del av din värld.
Jag fick släpa med dig ut i obygden för att försöka komma nära dig.
Har du ens nån aning om hur upprörande det är?
Jag vet inte ens vad du sysslar med, för Guds skull.
Har du inget att säga?
Nej. Så klart inte.
Gör det! Ja!
Bravo!
INSPELNING APRIL 06
Hördu. Kan vi prata?
Det bör ha varit här nånstans.
Hej.
-Fick du med den? -Ja.
Här är det. De gömda fallen i Sabino Canyon-skogen.
Det högsta vattenfallet ovanför mark på norra halvklotet.
Det handlar väl om resan, antar jag.
Det är ändå väldigt vackert.
Ja. Inte illa för en hög med gamla, eroderade stenar.
Vet du vad jag läste?
De negativa jonerna i vattenfall kan öka serotoninnivåerna.
-Elena? -Ja?
Jag ville bara säga…
Närhelst du är redo.
Jag heter Carol Kohl!
Det var den bästa hittills.
Nå?
-Vad då? -Kom igen, du vet vad jag menar.
Allvarligt? Tänker du inte berätta? Kom igen.
Okej.
Här kommer det.
Jag går till en tom kontorsbyggnad och jobbar.
Jag är administrativ assistent på en redovisningsavdelning.
Jag vet inte hur den fungerar eller ens varför den ens finns där.
Ibland tror jag att jag bara hittar på allt.
Men jag tycker om det, och det gör mig lycklig.
Jag älskar dig, Carol.
Jag vet inte. Det är svårt att förklara.
Försök.
Jag har aldrig förr träffat nån som vet sina begränsningar så tydligt.
Hon har alltid gjort sin egen grej. Vet ni hur svårt det är?
Jag tycker att det är så häftigt.
Jag gör alltid som alla andra.
Vad heter hon?
Carol.
Jag ångrar att jag inte lärt känna henne bättre.
Vet hon hur du känner?
Det låter som om du borde vara med henne istället för här med oss.
Ja, kanske det.
INSPELNING APRIL 06
-Håller du i dig? -Ja. Jag håller i dig.
Undertexter: Mats Nilsson
SPANIEN