SERIÁL NETFLIX
Pitomej víkend.
Pitomej, blbej, pitomej víkend.
CAROL A KONEC SVĚTA
SOBOTA 26. DUBNA
PĚT MĚSÍCŮ A 28 DNÍ DO KONCE SVĚTA
ZDARMA
- Nádhera! - Co?
Paráda!
Přidejte. Ještě víc. Víc.
Víc života do toho. Jo, víc energie.
To je ono.
Tak dobře. Dáme si pauzu.
Ve schránce bude zakonzervována rozmanitost života a kultury na Zemi…
Cynthia Torresová, poslední žena v Cincinnati, je šťastná, protože ví…
Vědí to už všichni, ty čubko!
Úplně všichni!
Přísahám, že jestli tě nezabije Keppler, zabiju tě já!
Šmarjá!
…zbytek posádky opustil palubu lodi Grand Coda
a ponechal pasažéry jejich osudu…
Marlone, je tu tvoje máma!
Veselé dubnové Vánoce!
Ten dům vypadá šíleně!
Díky. Dali jsme si záležet.
Ty jsi čím dál roztomilejší!
Ahoj, Jackie, Connore, Jamesi, Janet,
Vanisho, Sherry, Kristino.
A kdo je tohle?
To je Afu.
Tu máš. Sherry ti upletla svetr.
- Oblíkni si ho. - Hned teď?
- No tak, musíš ho vzít. - Jo, všichni ho máme.
Dobře! Oblíknu si ho.
Celou dobu jsi strašně mumlal.
Každý slovo!
Jackie, mumlal jsem?
Ne, ale mluvil jsi takovým divným hlasem.
Ano! Co to jen bylo za srandovní hlas?
„Jsem duch minulých Vánoc.“
To byl britský přízvuk.
Nikdo jiný s přízvukem nemluvil.
Dokonale ti padne!
Řídil jsem se scénářem. Je to Dickens. Britská hra.
- Pamatuješ si Connora ve Vánoční koledě? - Kdy to bylo? Na druhém stupni?
Ne, na střední. Myslím, že jsi byla v práci.
- Znechutili mi herectví. - Ne, zachránili jsme tě.
Po představení za mnou chodili,
přede všemi mě žádali o autogram
a říkali mi „Denzele”.
Snažili jsme se tě rozveselit.
Nevzpomínám si, že bys hrál.
Dáš si víno?
Děkuju.
Koledu, nebo něco provedu!
Počkej.
Dobře. Nezdáš se mi.
Promiň.
Asi jsem vypila moc
vína.
Cože?
Jsem opilá. Promiň.
Máte sladkosti?
Já nevím.
Když slíbíš, že nebudeš brečet ani dělat bordel,
můžeš jít dál a zkusit nějaké najít.
To nesmím.
Jo.
Páni, už je tma.
Smíš být vůbec tak pozdě venku?
Jsem upír.
Ahoj.
Já jsem Carol.
ŠŤASTNÉ DÍKŮVZDÁNÍ
Koledu, nebo něco provedu!
Ahoj, Gregu.
Ahoj, Carol. Jsi v pořádku?
Ne, jsem dost opilá.
Nechtěla jsem ti to říkat, ale už se asi stalo.
Omlouvám se.
Jsem opilá.
Vy jste Plecháč?
Ne, jsem jen Greg. Miláčku, máme nějaké bonbóny?
- Ne, ale máme koláč. - Chceš koláč?
Dvakrát, prosím.
To je tvůj synovec?
Ne. Já toho kluka neznám.
Snažím se ho dopravit domů.
Je sám a venku je tma.
A já moc nevím…
Děti mě znervózňují.
Ten kostým?
Ten mi nevadí, ale ani nepomáhá.
- Pomůžeš mi ho prosím dopravit domů? - Samozřejmě! Miláčku, ty koláče zabal.
- Půjdu doprovodit malého Drákulu domů. - Jsem upír!
Dají si krocana nebo bramborovou kaši?
Ne, jen přines ty koláče.
Sherry, tohle musí být tvoje zásluha.
V naší rodině jsme kuchařské geny nikdy neměli.
To není pravda.
- Marlon vždycky uměl vařit. - Odkdy?
Naučil nás dělat snídani.
- Vážně? - Jo.
- A kde ses to… - Ve škole.
Kdyby štědrovečerní večeři pořádala máma, konala by se v bistru King Buffet.
Přísun česnekových baget! Milovali jste to tam!
Jo! Protože jsi nám jako předkrm dovolila zmrzlinu a bonbóny.
Dobře, to zní děsně, ale Vánoce byly výjimka.
Tehdy mě na nakupování dárků neužilo. Tak jsem vás nechala frčet na cukru.
- Byla to taková malá náplast. - A vzpomínáte? „Jsou ti vidět koule.”
Panebože!
Cože?
Co řekl koberec vánočnímu stromečku?
Jedny Vánoce s tím nedali pokoj!
Mohla jsem se hanbou propadnout. Opakovali to celý večer.
Pět dětí? To si neumím představit.
Já sotva zvládám, když se hádají tyhle tři.
Bývalo to i fajn.
Pamatuju si, jak jsem se vracela z práce a oni mi lezli po posteli
jako čtyři štěňátka.
Protože jsme se schovávali před Connorem a údržbářem.
- Před čím? - Panebože. Údržbář!
Na toho jsem úplně zapomněl.
Cože? O žádném údržbáři jste mi nikdy nevykládali.
- To byla taková Connorova hra. - Ne, byla to společná hra.
Hra to byla jen pro tebe.
Dobře, ale máma mi vás dala na starost a vy jste neposlouchali.
- Musel jsem být kreativní. - Co to bylo?
Connor si dal na obličej plátek šunky
a pak nás honil po domě s hasákem.
„Neviklají se ty poličky?“
Jo. A pak to změnil na… Jak to bylo?
„Vyměnili jste filtr v kotli?“
Ani nevím, proč nás to tak děsilo!
A to tvrdíte, že nejsem dobrý herec.
Jsi dobrej jen s plátkem šunky na obličeji.
Proč si to nepamatuju?
Tehdy jsi měla noční směny ve Food Lion.
Jasně.
A pamatujete, jak máma vždycky spustila požární alarm? „Budíček!“
A Connor stejně spal.
Takže tam to vzniklo? Táta to dělá taky.
Jo. Za to poděkuj babičce.
Panebože, ta už je tak velká.
Bývala jsi takové škvrně.
Vy všichni.
Takže ráno všichni odjíždíte?
Jo. Já a Afu máme svatbu na Novém Zélandu.
- Velký bariérový útes. - Stonehenge.
- Solné pláně v Bolívii. - Indie.
A co ty?
Já? Vždyť víš.
Zůstanu doma. Na mém románu je ještě práce jako na kostele.
Člověk nikdy neví.
Možná by v tobě poznávání světa rozproudilo kreativitu.
Jo, možná.
Děkuju!
Takže pane Upíre, víte, kde bydlíte?
A kterým je to směrem?
Tamtím?
Dobře. A věděl bys, jak je to daleko?
Asi je to tímhle směrem.
Myslíš, že…
bychom měli povolat armádu?
Carol, ty jeho nožičky nemohly ujít moc velkou dálku.
- Doprovodíme ho při tom koledování domů. - Snad je to blízko.
Já nevím.
Mám asi šest věcí, které říkám cizím lidem.
„Dobrý den.”
„Jak se máte?”
„Těší mě.”
„Potřebujete to ještě?”
„Promiňte, s někým jsem si vás spletla.”
- Koledu, nebo něco provedu! - S dětmi je to vždycky boj.
Zeptáš se jich na jméno, a ony řeknou „vypadáte smutně,“
a pak zapomenou, že to vůbec řekly.
Mně přijdou fajn.
PROTEINOVÁ TYČINKA
KOLEDOVÁNÍ
Koledu, nebo něco provedu!
Kurva!
Haló?
Je někdo doma?
Dali mi bonbón Jolly Rancher!
To je hromada sladkostí!
Jo, ještě jsem dostal Snickers,
dvoje Snickers,
Dots, Reese's Pieces,
Twix, Butterfingers,
čokoládové mentolky, Fruit Chews, Skittles,
M&Ms, Kit Kats, gumové žížalky, Sour Patch Kids, Nerds,
Three Musketeers, žvejku, Warheads,
tři balíčky Starbursts, marshmallows,
Twizzlers, černé Twizzlers,
Laffy Taffy, Life Savers!
To je super. Není to super, Carol?
Ano.
A čokoládového zajíčka a pár lízátek.
Kamaráde, myslím, že nikdo není doma.
Mladíku? Co kdyby ten další dům byl poslední zastávka?
Pořád ještě nevíme, kde bydlíš.
Mladíku?
Už je dost pozdě.
Počkej! Vrať se!
Pane Upíre!
Panebože. Myslím, že umřu.
Jsi v pořádku?
Ne!
Do prdele!
Je to přesně podle domluvy.
Deset oxykodonů, dva tucty xanaxů a Tylenol 3.
Dobrou chuť.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ, LUISI!
Ahoj, mami.
Díky, mami.
Jo, přijde pár lidí.
Jen taková malá oslava.
Taky tě mám rád, mami.
Ano, mami, pořád jsem gay.
Díky za zavolání.
Pozdravuj ode mě tátu, ano?
Mám tě rád. Pusu.
Sherry, máme ještě nějaké noční světýlko?
Kéž bych tenkrát nemusela tolik pracovat.
Ale já musela, víte?
Možná jsem to mohla udělat jinak.
Upíre!
Malý upíre!
Pane Upíre!
Promiň, upíří kluku!
Prosím, vrať se.
Pane, neviděl jste kolem jít malého upíra?
Jako Nosferatu?
Ne, jako Drákulu, ale menšího.
Mám bonbóny, chlapečku!
Nebo je seženu!
Seženu bonbónů, co hrdlo ráčí!
- Pro mě? - Ne, pro tebe ne.
Pro malého upířího kluka.
Upírku?
Haló?
Ahoj.
Takže, já…
Nejsem si jistá, ale…
Nechceš už jít dolů?
Nebo domů?
Vy smrdíte.
Jo.
To jsou zvratky.
Za to se omlouvám.
Ale jsi v pořádku?
Protože já jsem se o tebe měla dost velký strach.
Je to zvláštní.
Obvykle…
totiž zvládnu teenagery a starší mládež,
ale s kýmkoliv mladším si nevím rady.
V tvém věku jsem si ani nemohla hrát s panenkami.
Neměla jsem tě nutit, ať jdeš domů,
ale když ses ztratil, dost mě to vyděsilo.
Vážně?
Jo. Vyděsils mě víc, než se mi to u dětí většinou stává.
Já rád budím děs.
Jo, jsi ten nejděsivější kluk na světě.
Odpustíš mi to?
Já taky nesnáším panenky.
Já z nich mám husí kůži.
Někdy mě i pouhý pohled na těhotné ženy úplně…
Víš, co je to panická ataka?
Ne.
Je to jako…
kdyby ti někdo vzal všechny sladkosti
a ty bys je nedokázal najít.
Ale potřeboval bys je najít.
A pak by sis uvědomil,
že jsi žádné sladkosti možná vůbec neměl.
Vy jste vtipná.
To nevím,
ale chci ti poděkovat za to, že jsi mě bezdůvodně neurážel.
Kde máš rodiče?
Všichni usazení?
Díky.
Veselé Vánoce, mami.
Tati! Santa mi přinesl nové kolo!
Pod stromečkem je toho mnohem víc.
Tenhle je pro tebe.
Co je to?
Od koho to je?
Od Santy!
VZPOMÍNKY
Kde jste to našli?
Na půdě mezi věcmi po babičce.
Panebože.
Podívejte.
NEHTY
Nehtový salon.
Unavený Santa!
Máma přišla z dvojité směny a povídá:
„Pardon, že jdu pozdě. Rozbil se mi sob.”
Pak na zem vysypala dva pytle na odpadky plné hraček
a zhroutila se na gauč.
- To byla taková sranda! - A byla hned tuhá!
Probudila se až druhý den ráno.
A my jsme ji tam nechali.
No jo, ten polstrovaný oblek byl pohodlný.
- Na tyhle Vánoce vzpomínám nejradši. - Já taky.
Trish. Pojď se rozloučit.
Děkuju vám za dárek.
Hodně to pro mě znamená. Věřte mi.
Kéž bych…
Vím, že jsem měla být mnohem víc doma.
Mami, ne.
Jo, dělalas toho dost.
No fakt.
Děkuju vám.
- Měli bychom si to zopakovat. - Jo. Příští měsíc.
Májové Vánoce. Jo.
Jo! Májové Vánoce!
VZPOMÍNKY
Překlad titulků: Petr Putna