‎- Neglijent. ‎- Slab.
‎- Sub așteptări. ‎- Blazat.
‎- Trebuie să continuăm? ‎- Nu înțeleg.
‎Gill, n-ai dat rezultate satisfăcătoare ‎și se impune o mustrare.
‎Credem că ți-ar prinde bine ‎un mic concediu.
‎Concediu?
‎De două săptămâni, plătit.
‎E obligatoriu.
‎Vă rog! Nu, nu pot.
‎E cel mai bine așa, Gill.
‎E timpul să te odihnești ‎și să te relaxezi.
‎- Să vezi lumea. ‎- Vă rog! Mă voi strădui…
‎Ți-am deviat deja ‎e-mailurile și apelurile.
‎Vă rog!
‎Doamne!
‎Nu-mi faceți asta!
‎Ședința s-a încheiat.
‎Poate ne arăți pozele la întoarcere.
‎Nu pot pleca în concediu.
‎Nu adori locul ăsta?
‎Eu învăț să cânt la trombon.
‎- Numele? ‎- Petey Leonard.
‎Aici avem Salarii, acolo Creanțe.
‎Vânzări, două etaje în sus. ‎Marketing, unul în jos.
‎Se recomandă culori cuminți.
‎Iar aici stai tu.
‎Ai întrebări?
‎Bun-venit printre noi!
‎CAROL ȘI VIAȚA APOCALIPTICĂ
‎Era vintage, făcută manual, ‎cu detalii aurite.
‎Și nu e acasă?
‎Nu, trebuie să fie aici. ‎Trebuie să fi căzut undeva.
‎O știți. O port zi de zi.
‎Da?
‎De când?
‎Dintotdeauna. Nu ies din casă fără ea.
‎E broșa mea norocoasă. Ați văzut-o.
‎Luis, aud prima oară ‎de broșa asta în formă de gândac.
‎Avea un lanț și aripi de smarald.
‎Vă amintiți? Broșa mea cărăbuș.
‎Primeam complimente.
‎„Ce broșă frumoasă! E o broșă frumoasă.”
‎Cum zice lumea cuiva care poartă o broșă.
‎Cred că mi-aș aminti de ea.
‎Carol?
‎E un cărăbuș?
‎Uitați-vă aici, vedeți?
‎Aici o țineam. A lăsat o gaură.
‎Donna, ‎abuela ‎mi-a dat broșa asta.
‎E grav.
‎E broșa mea nelipsită.
‎Luis, calmează-te!
‎Dacă broșa asta, pe care n-am văzut-o ‎și nu ne-o amintim, există,
‎poate a găsit-o cineva ‎și a dus-o la Obiecte Pierdute.
‎Avem Obiecte Pierdute?
‎Aoleu!
‎O să dureze o veșnicie.
‎Trebuie să fie aici.
‎Ar fi mai simplu dacă aș ști cum arată. ‎Auzi, broșă în formă de gândac!
‎Donna, e în formă de cărăbuș.
‎E broșa pe care o port de o viață.
‎Dacă spui tu…
‎Uitați-vă ce-i aici!
‎Mă mir că nu s-a gândit nimeni ‎să arunce prostiile astea.
‎- Donna, sunt lucruri care aparțin cuiva. ‎- Nu mai aparțin.
‎Dar uită-te la fularul ăsta!
‎E foarte frumos. ‎Mă întreb ce s-a întâmplat cu el.
‎Carol, e un fular.
‎Nu costă o avere. Primesc câte unul pe an.
‎Cuiva i-a fost frig, l-a purtat, ‎l-a uitat pe un scaun.
‎Sfârșit.
‎Probabil.
‎Crede-mă, nu orice lucru are ‎o poveste elaborată în spate.
‎FULARUL
‎Cafeaua!
‎- Ești bine? ‎- Am nevoie de cafea.
‎Rahat! Ai nevoie de ajutor, omule?
‎DESCHIS
‎Alo, puiule!
‎Vrei să ne întrecem ‎sau să înghiți niște gaze de eșapament?
‎Espresso, puiule!
‎Măiculiță!
‎Rahat!
‎E sâmbătă.
‎Cine pierde asemenea drăcie?
‎Căutați mai departe!
‎Ne apropiem, simt eu.
‎E trist să vezi toate obiectele astea.
‎Pariez că li se duce dorul.
‎Cânt în ploaie
‎Pur și simplu cânt în ploaie
‎Ce strașnică senzație
‎Sunt din nou fericit
‎Nu știu. Eu nu suport să pierd lucruri.
‎În clasa a patra, ‎am uitat un termos la grădina zoologică.
‎Încă mă mai duc uneori să-l caut.
‎Uite, un cercel!
‎Stai, e al meu! Chiar mă întrebam unde e.
‎Sărută-mă pe gât!
‎De fapt, sunt mulți cercei aici.
‎După asta, am terminat-o, mă auzi?
‎Nu putem continua să…
‎Nu, nu sunt genul meu.
‎Prea extravaganți.
‎BRICEAGUL
‎Am un ‎cassoulet ‎aproape gata.
‎E gătit cum se face la Toulouse.
‎Asta e o regiune din Franța?
‎Au mai venit cifrele alea?
‎Sunt 104,3% șanse de impact.
‎- Din 100? ‎- E rezultatul găsit de computer.
‎N-are nicio noimă.
‎- Îl știi pe Wigner? ‎- Violonistul?
‎Matematicianul.
‎Considera matematica o minune, ‎fiindcă făcea totul să aibă noimă.
‎Poate greșește computerul?
‎Nu asta e ideea.
‎Avem în față o adevărată minune.
‎- Crezi că ar ieși o piesă bună? ‎- O ce?
‎O piesă bună în două acte, ‎despre niște savanți și un computer.
‎Nu știu.
‎Poate?
‎Primul act are loc la Londra. ‎Al doilea, la Harvard.
‎Eugene Wigner e un personaj. ‎Mănâncă un ‎cassoulet.
‎Vrei să scrii o piesă?
‎Mă gândesc să plec de la NASA ‎ca s-o scriu.
‎- Vino cu mine! ‎- Poftim?
‎Vino și ajută-mă să scriu piesa asta!
‎Am deja schița. ‎Suntem amândoi personaje. Și Wigner.
‎Actorul din rolul computerului ‎va vorbi la microfon din culise.
‎Nu pot.
‎- Nu-ți place piesa? ‎- Nu-i asta, dar nu pot.
‎De ce nu?
‎Dacă ți-aș spune, nu m-ai crede.
‎Nu e nimic ce nu pot să cred.
‎Să mi-o sugi, Keppler 9-C!
‎- Ușor, amice! ‎- Și să mănânci rahat!
‎- N-am nimic. ‎- Hai înapoi înăuntru!
‎Nu pune mâna pe mine! Sunt bine.
‎Sunt bine.
‎Auzi, 104,3%!
‎O mare tâmpenie.
‎WALKIE-TALKIE-UL
‎Sunt aici. Cum a fost ziua? Terminat.
‎Cea mai mișto zi din viața mea. Terminat.
‎La fel. Terminat.
‎Am călărit 17 secunde ‎un taur botezat Brutus. Terminat.
‎Eu am făcut rafting fără vestă de salvare. ‎Era să mor. Terminat.
‎Ce faci mâine? Terminat.
‎Curse de mașini prin oraș. Tu? Terminat.
‎Mă reîntâlnesc ‎cu un frate înstrăinat. Terminat.
‎Să-mi spui cum a fost. Terminat.
‎Știi…
‎Știi, mă gândeam că poate‎,
‎dacă ai vrea cândva,
‎am putea să…
‎Nu, ești ocupat.
‎Terminat.
‎Ce voiai să întrebi? Terminat.
‎Nimic.
‎Terminat.
‎Bine.
‎Terminat.
‎Știți de ce-mi amintește asta?
‎De magazinele secondhand.
‎Mi-a plăcut întotdeauna Goodwill.
‎Nu harababura sau jucăriile abandonate.
‎Dar erau unele pulovere drăguțe.
‎Odată am luat un ceas de la Goodwill. ‎Copiii jurau că e bântuit.
‎Dar doi dolari e chilipir. Și mergea.
‎Mie îmi ajunge.
‎Mi se pare că voi nici nu căutați.
‎FESUL
‎PORNIRE
‎CAI, 1993
‎BRICHETA
‎Doamne!
‎Ei, drăcie!
‎Ce faci?
‎Aproape am terminat.
‎Mamă?
‎David?
‎- Cine e? ‎- Nu știu.
‎Vi s-a stricat tocătorul de gunoi.
‎Ei, drăcie!
‎ELIBEREAZĂ-TE!
‎AUTOSTRADĂ, IEȘIRE
‎Bună dimineața, micuță planetă!
‎BĂRBATUL EPUIZAT
‎PLANETA
‎Unde e? O vedeți?
‎Hristoase! S-a terminat, nu?
‎Nu, haide! N-ai de unde să știi.
‎Sunt extratereștri, nu? ‎Asta trebuie să fie.
‎Doamne, extratereștrii!
‎Pregătește mașina!
‎Da, strânge tot! Nu știu unde!
‎- Nu contează, strânge! ‎- Calmați-vă!
‎Vă cerem să aveți răbdare ‎cât strângem informații
‎despre obiectul planetar ‎care a apărut deasupra…
‎Nu înțelegeți? O să murim toți!
‎Toți! Înghițiți de parcă n-am fi nimic!
‎La o parte!
‎Îmi pare rău că nu ți-am găsit broșa.
‎Părea o broșă foarte frumoasă.
‎Mă simt neliniștită.
‎Îmi place checul cu banane.
‎Ar trebui să vorbim mai des cu Doug.
‎Ei bine, cred că asta e.
‎Golden Harvest Foods!
‎ECHIPA DE SOFTBALL GBH
‎Sunt gata rapoartele alea deja?
‎Vreau toate chitanțele ‎din ultimul trimestru. Mulțumesc.
‎Da.
‎Nu iese pe zero.
‎0,38
‎Chiar credeam că o s-o găsim.
‎Nu se știe niciodată.
‎Uneori, lucrurile reapar singure.
‎Ca tot ce e aici.
‎Umbrelele, puloverele, pantalonii ăștia ‎cu inscripția grosolană pe fund.
‎Nu știu.
‎Sunt cam ca toată lumea de aici.
‎Nici gând!
‎Doar nu m-ai comparat cu o umbrelă!
‎Nu…
‎Poate.
‎Dar ascultă-mă!
‎Mulțumesc! Nu uitați ‎de octombrie și noiembrie!
‎E ca și cum, la un moment dat, ‎toți eram pierduți…
‎căutând un loc unde să mergem.
‎Sunt extratereștri, nu? ‎Asta trebuie să fie!
‎Doamne, extratereștrii!
‎Am pus-o toți!
‎Vreau rapoartele pe ianuarie ‎până la sfârșitul zilei. Mulțumesc.
‎CONTABILITATE
‎N-o să-ți vină să crezi ‎ce fac în clipa asta.
‎Lucrez!
‎Da, la o firmă adevărată.
‎Nu glumesc!
‎FACTURĂ
‎0,38
‎Bun, să te instalăm!
‎Vreau rapoartele pe ianuarie ‎până la sfârșitul zilei. Mulțumesc.
‎Măiculiță, e adevărat ce văd?
‎Sper să nu fie vreo sectă.
‎Nu mă puneți să ies iar afară! Nu pot.
‎Vă rog, nu!
‎Nu. Detest, detest să fiu afară!
‎Aici avem Salarii, acolo Creanțe.
‎Vânzări, două etaje în sus. ‎Marketing, unul în jos.
‎Toți bărbații se numesc Terry. ‎Iar aici stai tu.
‎Cred că ce vreau să spun e
‎că uneori trebuie să dai lucrurilor timp ‎să fie rătăcite, știți?
‎Înainte să poată fi găsite.
‎Mersi, Carol!
‎Atunci, am terminat?
‎0,38
‎Aici erai! Te-am căutat toată ziua.
‎M-ai căutat?
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum