SERIÁL NETFLIX
Myslíte, že nám psi dávají jména?
Ty vole.
To že by říkali? Naše jména?
Naše skutečná jména?
Ne, já nechci.
Díky.
10% SLEVA BLUE SPHERE
…desetiletá dívka údajně vlastní poslední čokoládu Hershey na zeměkouli.
Stěhuju se k mámě.
Počkej.
K mámě?
Stevene, ty víš, kde máma je?
Stevene, ty víš, kde je?
Stevene!
Co je dneska za den?
CAROL A KONEC SVĚTA
Počkej, já…
Já to nechápu.
- Máma to schválila? - Byl to její nápad.
Počkej, takže ona sem přijede?
Ne, já jedu k ní.
Jak?
Nevím. Autobusem?
Autobusem?
Nenechám tě jet až do…
Kde vlastně sakra je?
- V Kanadě. - V Kanadě?
Ona je v Kanadě?
Co je v Kanadě?
Nějakej chlap?
Vlastně ne, neříkej mi to.
Nenechám tě jet samotného autobusem do Kanady.
- Jsi ještě dítě. - Není to tak těžký.
Já myslel, že se ti tu líbí.
Co se mi tu má líbit?
Já nevím.
Tvůj dům, tvůj táta, tvůj pokoj.
Co ten kluk, co tu jednou spal?
Ten, co měl všechny ty alergie. Máš tu celý svůj svět.
A teď budu mít svůj svět v Kanadě.
Jestli to tak opravdu chceš,
bránit ti nebudu, ale zavezu tě tam.
- A nebudeme o tom diskutovat. - Fajn.
To se mi snad zdá.
Opravdu to chceš udělat?
Tak jo. Udělám nám na cestu sendviče.
…a jako příčinu uvádí počasí.
…další zdržení při záchraně…
…stále uvízlých na moři.
Ten kapitán na mě působil jako milý člověk.
Já to nechápu.
Nejspíš měl něco nutného na práci.
- Cos našla? - Plundru.
Plundry nesnáším.
Něco jíst musíš a všechno ostatní je zkažené.
Je to moc sladký.
Michaele, můžeš ho prosím přivést k rozumu?
Pojď, dáme si ji napůl.
Kde vzal ten šéfkuchař drzost utéct poté, co nás opustil náš…
- Panebože! Podívejte! - To je pobřežní hlídka! Jsme zachráněni!
Myslím, že to není pobřežní hlídka.
- Jdeme! - Nažeňte je do houfu!
Ta plavba z nich udělala lhostejné lenochody.
Ty vole, tobogan!
Stevene?
Vážně chci, abys pořádně zvážil, co chceš udělat.
Je to velký krok, kámo.
Až nasedneme do auta a vyjedeme, není cesty zpět.
Takže přemýšlej o vazbách, které sis vybudoval tady,
v našem domově.
Protože až odejdeš, budou navždy zpřetrhané.
Já vím, jaký máš v hlavě zmatek.
Taky jsem býval dítě.
Tati. Trvá ti to věčnost.
- Já myslel, že… - Jdeš, nebo ne?
Jo. Promiň.
PĚT MĚSÍCŮ A SEDM DNÍ DO KONCE SVĚTA
Dobře. Takže kam vlastně jedeme?
K Niagarským vodopádům.
K Niagarským vodopádům?
Myslel jsem, že si budeme… Dobře.
Dobře.
Tak jo.
Niagarské vodopády, těšte se na nás.
Stevene?
Až uvidíš svou matku, dej jí tohle, ano?
Prosím.
- Viděls to? - Co?
Ty jeptišky!
Teď tu byly.
Hele.
Stevene.
Stevene!
Povídej si se mnou.
- Co je? - Povídej si se mnou.
O čem?
O čemkoliv. Povídej si se mnou.
Třeba o holkách?
No tak!
Povídej si se mnou. Nenudíš se?
Ne.
No dobře, tak…
- Co to posloucháš? - Hudbu.
- Ale jaký druh hudby? - Nelíbila by se ti.
Vyzkoušej mě.
Jo, to se mi nelíbí.
Co kdybychom si jen povídali?
Najednou si chce povídat.
Hele, pro mě je to taky těžký.
Je toho na mě moc.
Nic z tohohle se nemělo stát.
A být k tomu všemu ještě táta…
Plavu v tom.
Stevene!
- Stevene! - Co?
- Slyšels z toho aspoň něco? - Z čeho?
Z toho, co jsem právě řekl?
Ne. Cos říkal?
Mluvil jsem o tom, jak… se prostě…
s námi život nepáře.
A o tom, že jsem tvůj táta a tak.
Napoprvé to znělo líp.
Málem ses jmenoval Henry.
Cože?
Já chtěl vždycky být Henry.
Pak by možná bylo všechno jednodušší.
Pro nás oba.
Ne že by tvoje matka nebyla báječná, ale opustila nás.
Vypařila se jako zloděj v noci. Myslíš, že to neudělá znova?
Neudělá.
To nemůžeš vědět.
Teď je šťastná.
Vážně?
Jo. Shodila deset kilo, má psa jménem Murphy Brown
a dělá v lese velké kovové sochy.
On dělá sochy?
Sochy čeho?
Nevím. Jsou abstraktní.
Jsou na nich klikyháky?
Klikyháky.
To jí přeju. Vždycky měla tvůrčí sklony.
Mohla ty klikyháky dělat doma, ale…
přeju jí to.
Já bych tě nikdy neopustil.
Chci, abys to věděl. Nikdy.
Já myslel, že nikdy neopustíš ten gauč.
Hele, to není fér.
Tati, dneska tě poprvé po několika týdnech vidím v kalhotách.
Co to s tím má společného?
Moje kalhoty nejsou problém. Tvoje matka je problém.
- Co hledáš? - Ty sendviče.
Já jsem je…
Neměli jsme chleba.
Zastavíme v nějakém obchodě.
NÁPOJE
Co tam máš?
Čipsy, limošku, ořechovou směs.
Vrať to zpátky.
Sušené banánové čipsy a ořechy?
Něco ti řeknu.
Tohle je sajrajt. Jasný?
Nouzová sváča.
Navíc je to špatně namíchané. Ne.
V naší rodině si vyrábíme vlastní směs.
- Tati, z pytle na odpadky jíst nebudu. - Věř mi. Je čistej.
Namíchat dobrou směs je věda
a nic z těch srágor tam nepatří.
Dobrá směs musí mít dobrý základ.
Já mám nejradši chicagský mix. Karamelový a čedarový popkorn.
Je tam trochu od všeho, sladké i slané.
Popkorn je dobrý základ,
ale člověk má tendenci házet si ho do pusy plnými hrstmi,
takže tam musíš přidat něco, co tě zpomalí.
Nějaký retardér, něco křupavého.
Pražená kukuřice, krekry, oplatky.
Není už tam toho nějak moc?
Chlapče můj.
Ještě jsme ani zdaleka neskončili.
Když už nám to křupe, chce to něco žvýkacího,
jako jsou gumoví medvídci nebo cokoliv z tohohle ranku.
Rybičky, kyselé žížalky a tak dál.
Tak jo.
Teď už tam máme něco na žvýkání, na křupání a na cucání.
Amatéři by tady přestali.
Většina lidí by přestala u pytle na odpadky.
Stevene, snažím se ti předvést rozdíl mezi dobrou
a skvělou směsí.
Tati, vypadá to spíš tak, že jen vyhazuješ jídlo.
Co myslíš, že denně dělám na tom gauči?
- Brečíš? - Nejen to.
- Sténáš? - No dobře, jo.
Ale taky jsem dotahoval k dokonalosti tohle.
Věř mi.
Máme tam už sladké, kyselé a slané ingredience,
ale zapomínáme na dva důležité chuťové profily.
Hořké a umami.
Hořkou chuť rád dodávám kakaem
a co se týče umami, mojí první volbou jsou vždycky Doritos.
Rozdrť je, prosím.
No tak, nestyď se. Čím víc najemno, tím líp.
A teď to zamícháme.
Tati, vypadáš šíleně.
Věř mi. Tohle je jediný způsob, jak správně rozprostřít všechny chutě.
Tak jo.
Teď to ochutnáme.
- Je to kupodivu fakt dobrý. - Vidíš?
Co se chutí týče, nic není nikdy moc slané nebo sladké.
Jen tomu chybí kontrastní složka.
A nebude nám z toho zle?
To si piš.
Ale jsi ještě mladej a není to důležité.
Na prvním místě je chuť. Zbytek se vyřeší pak.
- Víš, co by se k tomu hodilo? - Co?
Ledová tříšť.
Ty jsi hlava.
Panebože!
Je s námi amen!
I kdybyste za nás dostali výkupné, k čemu vám bude?
Peníze dávno ztratily hodnotu.
Peníze nás nezajímají.
A co tedy chcete?
Život piráta je hodně neradostný.
Je to život plný krutosti a bolesti.
Bereme jiným to, čeho se nám samotným nedostává.
Před objevením té planety to bylo bohatství a cennosti.
Ale teď…
Teď si bereme to, co nám v životě na moři chybí.
Čili odpočinek, relaxace, letní radovánky.
Míchané nápoje s kousky ovoce na lemu sklenice.
Některé jsou modré.
Pirátský život nám tyhle požitky neposkytoval,
takže si je dopřáváme teď.
Chvíle klidu a radosti ze života, který jsme nikdy neprožili.
Pro piráta jsou tohle ty nejcennější věci.
Pohoda.
Soutěže v limbu.
Čokoládové fontány.
Dovolená.
Proto jsme se zmocnili vaší lodi, abychom konečně poznali klid.
Než bude příliš pozdě.
Když nás propustíte,
nikomu z nás určitě nebude vadit, když si užijete plavbu.
- Proč ne? - Beze všeho.
- Jasně, přidejte se k nám. - Je tu přelidněno.
- Prosím? - Moc lidí v bazénu.
Dlouhé fronty na tobogan.
Poloviční zábava.
Zpátky! Běž!
Ale za pokus to stálo.
No není to krása?
Hergot, já miluju volnou silnici.
Dva pruhy, které nás můžou dovést kamkoliv.
Řekni. Kdybys teď mohl jet kamkoliv, kam by to bylo?
K Niagarským vodopádům?
Jo. K mámě.
To je půvab cesty. Občas zapomeneš, kam vlastně jedeš.
K Niagarským vodopádům.
Abys věděl, já umím i jiné věci než vyrábět svačiny.
Spoustu věcí, které ti můžu předat.
Například jak poskládat prostěradlo nebo jak vyžehlit kalhoty
nebo jak vyměnit pneumatiku nebo usmažit dokonalé vejce.
Taky vím, jak uvázat windsorský uzel a co neříct na svatbě.
A jak se dostat ze rvačky.
Co ještě… Umím celkem dobře nakreslit kachnu.
Jednou jsem sestavil komodu, aniž bych četl návod.
Každopádně,
kdybys někdy cokoliv z těch věcí potřeboval naučit, tak zavolej.
Dobře, tati.
Frčí si můj náklaďák,
jen s tím, co máš v ruce, musíš hrát.
Někdy za prd stojí karty tvý,
dokud je nevyložíš.
Čórnul jsem vodku z domácího baru!
To je ono! Ať to odfoukne vítr.
Kradl jsem ti prachy z peněženky a padělal tvůj podpis!
Frčím, v kapse výhru mám.
Dál frčím svým náklaďákem sám.
Cestou i necestou dál
frčí ten můj náklaďák.
NIAGARSKÉ VODOPÁDY 670 KM
Miluješ pořád mámu?
Jo. Byla to moje první holka.
Já nebyl její první kluk.
Pokud by tě to zajímalo.
Nezajímalo.
Bohužel jsem to řekl Margaret,
a když něco Margaret ví, řekne to Stephanie.
Stephanie kamarádí s Amandou a ty dvě chodí k Charlotte domů
a hádej, kdo tam před čtrnácti dny byl. Lucy!
Lucy je nejlepší kamarádka Tiffany, kterou vůbec neznám,
ale ona zná z židovské školy Kate
a Kate zná Hillary, která se každý den vídá s Jennifer,
a Jennifer je známá drbna
a Louise jí řekla, že jsem podle ní hodnej.
Ale s hodným klukem se nikdo nechce líbat.
Ani s ním chodit.
No prostě katastrofa.
- A která, že se ti líbí? - Louise, tati!
Díky že mě vezeš.
Nedošlo mi, jak daleko to je.
To nic není.
A neboj. Než se naděješ, jsme tam.
Super.
Nezavoláme Carol?
Už jsme se s ní rozloučili, miláčku.
Stýská se mi po ní.
A po Eleně taky.
Dostaneme se z toho. Slibuju.
Promiňte, vaše láska je…
Je to překrásná věc.
Díky.
Nehledáte náhodou čtvrtého do party?
-Michaele! -Michaele!
- Pauline! - Pauline!
- Bernarde! - Bernarde!
Bereme si zpátky svou loď!
Tamhle jsou!
Hej! Tohle je naše loď! Pakujte se odsud.
- Co říkal? - Tři muži spadli přes palubu!
Snaží se je vytáhnout nahoru.
Oni se utopí!
Zaber víc!
No tak!
Zaberte!
Ještě!
Vždycky jsem přemýšlel, jaký by to byl pocit, zachránit někomu život.
Je to docela vzrušující.
Ano!
Hej rup!
Zaveď mě na můstek.
Neměli bychom jet opačným směrem?
Vlna je moc rychlá a my moc pomalí.
Tak co budeme dělat?
- Pojedeme nahoru. - Nahoru?
Nahoru.
To nepřežijeme.
Proboha.
To nepřežijeme.
To nevadí.
I kdyby ne, jsme spolu.
Miluju vás, lásky moje.
Oba vás moc miluju.
Jo! Přežili jsme!
Díkybohu.
ODPOČÍVADLO
Co tvůj žaludek?
V poho. A tvůj?
Nebudu lhát. Nocleh vedle odpočívadla jsem nevybral pro nic za nic.
Tati, to je fakt nechutný!
Není tohle lepší než jet sám autobusem?
Jo. Mnohem lepší.
Každopádně už je čas jít spát.
Můžu zhasnout?
Jo.
Dobrou noc.
Dobrou.
Drahá Brooke, když jsem začal psát tenhle dopis,
vymýšlel jsem, co říct, abych tě získal zpátky.
Třeba, že jsem teď děsně namakanej a naučil jsem se pilotovat letadlo.
Ale nic z toho není pravda.
Brooke, jsi ta nejchytřejší, nejlaskavější a nejkrásnější žena, co znám,
a bez tebe jsem poloviční.
Ale o tom tenhle dopis není.
Vzpomínám často na chvíli, kdys mi řekla, že jsi těhotná.
Tehdy mě zachvátila taková panika, že jsem myslel, že umřu.
Ale pak jsme zjistili, že to bude kluk, a obavy se rozplynuly.
Tehdy mi došlo, že získám nejen syna,
ale možná i nového nejlepšího přítele.
Takže když mi Steven řekl, že odchází,
začal jsem jančit a řekl jako obvykle spoustu hloupostí.
V životě jsem si nepřipadal tak k ničemu.
Navždy mě bude trýznit, že jsem o něj přišel.
Můj syn je má jediná radost.
On je moje láska, moje pýcha, můj kumpán.
On je to jediné, na čem mi záleží,
a já nevím, jak bez něj budu žít.
Za chvíli nasedneme do auta.
Možná to vezmu přes pár oklik a zkusím tu cestu trochu protáhnout.
Nezlob se, jestli přijedeme pozdě.
Ale o jedno tě prosím,
zařiď, ať prožije ty nejlepší poslední měsíce svého života.
Zaslouží si to.
Tvůj Eric.
Hej! Co se děje?
Sakra. Tos neměl….
Promiň.
Cože? Ne, to je v pořádku.
Tati, lhal jsem ti.
Já nevím, kde máma je.
Jen jsem věděl, že ji chceš vidět,
a tys byl tak…
Tak jsem…
Ty se nezlobíš?
Proč bych se měl zlobit?
Tohle je nejšťastnější den mého života.
To se mi snad zdá!
Ty neodcházíš!
A navíc jsi to zvoral přesně tak, jak bych to zvoral já.
Dmu se pýchou!
Tati, tohle trochu bolí.
Prosím,
dopřej mi to.
Dobře.
Díky žes nás dopravil domů.
Nevím, co bychom si bez vás počali.
Škoda té nedokončené plavby.
Jsem rád, že zas stojím na pevné zemi.
Co máte v plánu dál?
Výlet…
napříč Amerikou.
V Grand Canyonu
máte na výběr mezi severním a jižním okrajem.
Doporučuju ten severní.
Hodně štěstí.
Dobře, takže kam pojedeme teď?
Můžeme jet kamkoliv. Do Grand Canyonu, do Alama…
Co třeba k Niagarským vodopádům?
Vážně?
Jedeme k Niagarským vodopádům.
Bomba!
Jeď!
Jo!
Grand Canyon!
GRAND CANYON 555 KM
Překlad titulků: Petr Putna