Tror du, hunde giver os navne?
Hold da op!
Er det, hvad de siger? Vores navne?
Vores rigtige navne?
Nej tak. Ellers tak.
10 % RABAT PÅ DEN BLÅ SFÆRE
…den tiårige, der menes at have den sidste Hershey-bar på Jorden.
Jeg flytter ind hos mor.
Vent. Din mor?
Steven, ved du, hvor din mor er? Ved du, hvor hun er?
Steven!
Hvilken dag er det?
Vent, jeg…
Jeg forstår det ikke.
-Er det okay med din mor? -Det var hendes idé.
-Vent, kommer hun så her? -Nej, jeg tager hen til hende.
-Hvordan? -Det ved jeg ikke. Med bussen?
Bussen? Jeg lader dig ikke tage helt til…
Hvor pokker er hun?
-Canada. -Canada?
Er hun i Canada? Hvad er der i Canada?
Er det en mand? Nej, glem det. Sig det ikke.
Du kan ikke tage alene til Canada. Du er stadig et barn.
-Det er ikke så svært. -Jeg troede, du kunne lide at bo her.
Hvad skulle jeg kunne lide?
Det ved jeg ikke. Dit hjem, din far, dit værelse.
Hvad med den knægt, der sov her?
Ham med alle allergierne? Hele din verden er her.
Og nu bliver min verden Canada.
Okay, hvis det er det, du virkelig vil, så kører jeg dig.
-Og så er den ikke længere. -Okay.
Det er utroligt.
Er du sikker på det her?
Okay. Jeg smører nogle sandwicher.
…og nævner vejret som årsag.
…flere forsinkelser af redningen af…
…stadig strandet på havet.
Kaptajnen virkede som en rar mand.
-Jeg forstår det ikke. -Der var måske noget, han skulle nå.
-Hvad er der? -En basse.
-Jeg hader basser. -Du skal have noget at spise.
-Alt andet er for gammelt. -De er for søde.
Michael, kan du ikke tale ham til fornuft?
Kom nu, vi deler den.
Tænk, at kokken stak af, når vi var blevet forladt…
-Åh gud! Se! -Det er kystvagten! Vi er reddet!
Det er vist ikke kystvagten.
-Kom så! -Saml dem alle sammen!
Krydstogtet har gjort dem langsomme og selvtilfredse.
Hold da kæft, en vandrutsjebane!
Steven?
Du skal tænke over, hvad du gør.
Det er en stor omvæltning.
Når først vi sidder i bilen, er der ingen vej tilbage.
Så tænk på de bånd, du har knyttet her i vores hjem.
For når du flytter herfra, bliver de brudt for evigt.
Jeg forstår godt, du er forvirret. Jeg har selv været barn.
-Far, hvor bliver du af? -Jeg troede, du…
-Kommer du eller hvad? -Ja. Undskyld.
FEM MÅNEDER OG SYV DAGE TILBAGE
Okay. Hvor skal vi hen?
Niagara Falls.
Niagara Falls?
Jeg tænkte, vi kunne… Okay.
Okay.
Godt.
Niagara Falls, her kommer vi.
Steven?
Når du ser din mor, skal du give hende det her, okay?
Vil du ikke nok?
-Så du det? -Hvad?
Nonnerne!
De var lige der.
Hallo.
Steven.
Steven!
Tal med mig.
-Hvad? -Tal med mig.
Om hvad?
Det ved jeg ikke. Bare tal med mig.
Vil du tale om piger?
Hallo!
Tal med mig. Keder du dig ikke?
Nej.
Okay, men…
-Hvad lytter du til? -Musik.
-Men hvilken type? -Det er ikke noget for dig.
Lad mig høre.
Nej, det kan jeg ikke lide.
-Kan vi ikke bare snakke? -Nu vil han snakke.
Alt det her er for meget.
Intet af det her skulle ske.
Og når man så også er far, er man helt på herrens mark.
Steven!
-Steven! -Hvad?
-Hørte du noget af alt det? -Af hvad?
Af det, jeg lige sagde?
Nej. Hvad sagde du lige?
Jeg talte om, hvordan livet… bliver hårdt.
Og at jeg er din far.
Det lød bedre første gang.
-Jeg overvejede at døbe dig Henry. -Hvad?
Jeg ville gerne selv være en Henry. Jeg tror, det havde gjort alt lettere.
For os begge to.
Din mor var da vidunderlig, men hun forlod os.
Stak af som en tyv om natten. Kan hun ikke finde på det igen?
-Det gør hun ikke. -Det kan du ikke vide.
-Hun er glad nu. -Er hun?
Ja. Hun har tabt fem kilo, har en hund, der hedder Murphy Brown,
og laver store metalskulpturer i skoven.
Laver hun skulpturer?
Af hvad?
Det ved jeg ikke. De er abstrakte.
Med kruseduller?
Kruseduller.
Godt for hende. Hun har altid været den kreative type.
Det kunne hun have gjort derhjemme…
Men det glæder mig.
Jeg ville aldrig forlade dig.
Det skal du vide. Aldrig.
-Jeg troede aldrig, du forlod sofaen. -Det er ikke fair.
Far, det er første gang i ugevis, jeg har set dig i bukser.
Det er irrelevant. Mine bukser er ikke problemet.
Din mor er problemet.
-Hvad leder du efter? -Sandwichene.
Jeg kunne ikke… Vi havde ikke noget brød.
Vi stopper og køber noget.
DRIKKEVARER
Hvad har du der?
Nogle chips, sodavand, nødder.
Læg dem tilbage.
Tørrede bananchips og nødder?
Nu skal du høre her.
Det smager elendigt. Okay?
Impulssnacks.
Og blandingen er helt forkert. Niks.
Vores familie laver vores egen blanding.
-Far, jeg spiser ikke af en skraldepose. -Tro mig. Den er ren.
Der er en kunst at lave en god blanding. Det der lort er ikke en del af den.
En god blanding starter med et godt grundlag.
Jeg går altid efter Chicago-stilen. Karamel og cheddarpopcorn.
Det har lidt af alt. Sødt og salt.
Popcorn er et godt udgangspunkt, men dem har man lyst til at spise i håndfulde,
så der er brug for noget, der kan bremse dig.
Fartbump, noget med knas.
Majskerner, kiks, vafler.
Er det ikke ret mange ting?
Åh, min dreng.
Vi er slet ikke færdige.
Nu hvor vi har knas, mangler vi noget sejt. Vingummier, for eksempel.
Fisk, orme, sure og så videre.
Okay.
Nu har vi det seje, det knasende, og det, der opløses langsomt i munden.
-Amatører ville stoppe her. -De fleste var stoppet ved skraldeposen.
Steven, jeg prøver at lære dig forskellen på en god og en fantastisk blanding.
Far, du ligner en, der skal ud med skrald.
-Hvad tror du, jeg har lavet på sofaen? -Grædt?
Ikke bare grædt.
-Brokket dig? -Okay, ja.
Men jeg har også udtænkt den perfekte blanding. Tro mig.
Vi har det søde, sure og salte, men vi glemmer to vigtige smagsprofiler.
Bitterhed og umami.
Det bitre skal helst være mørk chokolade.
Og Doritos giver masser af umami.
Knus dem for mig.
Hold dig ikke tilbage. Jo finere, jo bedre.
Og nu ryster vi det hele.
Far, du ser sindssyg ud.
Tro mig. Det er den eneste måde at sprede smagene på.
Okay.
Nu tager vi en smagsprøve.
-Det er faktisk ret godt. -Ja, ikke?
Når det kommer til smag, er intet for salt eller for sødt.
Det skal bare afbalanceres.
Og vi bliver ikke syge?
Det gør vi.
Men du er ung, og det er ikke vigtigt. Smagen kommer i første række.
-Ved du, hvad der ville være godt? -Hvad?
Slushice.
Godt tænkt.
Åh gud!
Vi er dødsdømte.
Selv hvis I får løsepenge for os, hvad gavner det så?
-Penge har ingen værdi mere. -Penge interesserer os ikke.
Hvad vil I så have?
En pirats liv er et hårdt liv.
Det er et liv med grusomhed og smerte.
Vi tager det fra andre, vi selv er blevet snydt for.
Før planeten var det penge og værdigenstande.
Men nu…
Nu tager vi det, der mangler i vores liv på havet.
Hvile, afslapning, sjov i solen.
Store drinks med frugtstykker på kanten.
Nogle af dem er blå.
Piratens liv gav os ikke sådan noget,
så nu tager vi det.
Øjeblikke med fred og glæde fra liv, vi aldrig har levet.
For en pirat er det de mest dyrebare ting.
Gode tider.
Limbo-konkurrencer.
Chokoladefontæner.
En ferie.
Vi kaprede jeres skib for at opleve den ro.
Før det er for sent.
Hvis I lader os gå,
har vi det fint med, at I nyder krydstogtet, ikke?
-Hvorfor ikke? -Ja.
-I burde slutte jer til os. -For meget trængsel.
-Hvad? -For mange i bølgebadet.
Lange køer til vandrutsjebanen.
Det ville ikke være sjovt.
Træd tilbage! Nu!
Det var et forsøg værd.
Er det ikke alle tiders? Jeg elsker den åbne landevej.
To baner, der kan føre os til alle steder.
Okay. Hvis du frit kunne vælge, hvor ville du så tage hen?
Niagara Falls?
Ja. Din mor.
Det er landevejens charme. Nogle gange glemmer man, hvor man skal hen.
Niagara Falls.
Jeg har andre evner end at lave snacks.
Masser af ting, jeg kan give videre til dig.
Som at folde et lagen, stryge et par bukser,
skifte hjul eller stege det perfekte æg.
Jeg kan binde slips og ved, hvad man ikke siger til et bryllup.
Hvordan man slipper for at slås.
Og hvad mere? Jeg kan tegne en and.
Engang samlede jeg en hel kommode uden brugsanvisning.
Så hvis du for brug for hjælp til den slags,
så ring til mig.
Okay, far.
Kører lastbil som duh-dah-manden
Han sagde, Man skal spille sine kort rigtigt
Nogle gange er kortene intet værd
Hvis du ikke spiller dem
Jeg stjal vodka fra barskabet!
Sådan! Lad vinden tage det.
Jeg har stjålet fra din pung og forfalsket din underskrift!
Kører lastbil Fik mine chips indløst
Kører bare lastbil som duh-dah-manden
Sammen, mere eller mindre i kø
Bliv ved med at køre
NIAGARA FALLS 668 KILOMETER
Er du stadig forelsket i mor?
Ja. Hun var min første.
Jeg var ikke hendes første.
-Hvis du vil vide det. -Det ville jeg ikke.
Det er, fordi jeg sagde det til Margaret, som fortalte Stephanie det.
Stephanie er venner med Amanda. De hænger ud hos Charlotte.
Og for to uger siden dukkede Lucy op der.
Lucys bedste ven er Tiffany, som jeg ikke kender,
men hun kender Kate, og Kate kender Hillary, som ser Jennifer hver dag.
Jennifer sladrer altid,
og Louise sagde, hun syntes, jeg var sød.
Men hun havde ikke lyst til at kysse mig eller komme sammen.
Det var en hel ting.
-Hvem var det, du kunne lide? -Louise!
Tak, fordi du kører mig. Jeg vidste ikke, der var så langt.
Det er ingenting.
Bare rolig. Vi er snart fremme.
Fedt.
Skal vi ringe til Carol?
Vi har allerede sagt farvel, skat.
Jeg savner hende.
Jeg savner Elena.
Vi klarer det. Det lover jeg.
Undskyld, jeres kærlighed er…
Det er en smuk ting.
Tak.
Leder I efter en fjerdemand eller…
-Michael! -Michael!
-Pauline! -Pauline!
-Bernard! -Bernard!
Vi tager vores skib tilbage.
Der er de.
Det er vores skib! I må forlade det.
-Hvad? -Tre mænd faldt over bord!
De prøver at redde dem.
De drukner!
Træk til!
Kom så!
Træk!
Igen!
Jeg har altid tænkt på, hvordan det ville føles at redde et liv.
Det er ret spændende.
Ja!
Træk!
Før mig til broen.
Måske skulle vi sejle den anden vej?
Den er for hurtig, og vi er for langsomme.
Hvad gør vi så?
-Vi sejler op. -Op?
Op.
Vi klarer det ikke.
Åh gud.
Vi klarer det ikke.
Det er okay.
Selvom det ikke er, så er vi sammen.
Jeg elsker jer, mine kære.
Jeg elsker jer så højt.
Ja! Vi er i live!
Gudskelov.
RASTEPLADS
-Hvordan har din mave det? -Okay. Din?
Der er en grund til, at vi sover tæt på et toilet.
Far, det er så klamt.
-Er det her ikke bedre end at køre i bus? -Jo. Meget bedre.
Nå, så er det sengetid.
Er du klar?
Ja.
Godnat.
Kære Brooke. Da jeg begyndte at skrive det her,
ville jeg sige noget for at få dig tilbage.
At jeg havde tabt mig og lært at flyve et fly.
Men intet af det er sandt.
Brooke, du er den klogeste, venligste og smukkeste kvinde, jeg har kendt,
og jeg har ikke været den samme uden dig.
Men det er ikke det, brevet handler om.
Jeg har tænkt på dengang, du fortalte, du var gravid.
Jeg var så rædselsslagen, at jeg troede, jeg ville dø.
Men så fandt vi ud af, det var en dreng, og så forsvandt den følelse.
Lige da vidste jeg, at jeg ikke kun fik en søn,
men måske en ny bedste ven.
Så da Steven sagde, at han rejste,
flippede jeg ud og sagde som altid en masse dumme ting.
Jeg har aldrig følt mig så ubrugelig.
At sige farvel til ham vil altid gøre ondt.
Min søn er min eneste glæde. Min kærlighed, min stolthed, min ven.
Han er det eneste vigtige, jeg har.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal leve uden ham.
Vi sætter os ud i bilen nu.
Måske tager jeg et par omveje og prøver at trække tiden ud.
Bliv ikke vred, hvis vi kommer sent.
Men uanset hvad du gør,
så sørg for at give ham de bedste sidste måneder i hans liv.
Knægten fortjener det.
Kærlig hilsen, Eric.
Hvad er der galt?
Pokkers. Du skulle ikke…
Undskyld.
Hvad? Nej, det er okay.
Far, jeg løj.
Jeg ved ikke, hvor mor er. Jeg vidste bare, du savnede hende.
Og du var så…
Så jeg…
-Er du ikke sur? -Hvorfor skulle jeg være det?
Det er den lykkeligste dag i mit liv. Det er utroligt. Du forlader mig ikke.
Du kvajede dig præcist, som jeg ville have gjort. Jeg har aldrig været mere stolt!
Far, det gør ondt.
Vær nu sød.
Find dig i det.
Okay.
Tak, fordi I fik os hjem.
Jeg ved ikke, hvad vi havde gjort uden jer.
-Beklager det med jeres krydstogt. -Det er godt at være på land.
Hvad skal I så nu?
På biltur… tværs over Amerika.
Med Grand Canyon har I valget mellem nord- og sydsiden.
Jeg anbefaler nord.
Held og lykke.
Okay, hvor skal vi hen nu? Vi kan tage til Grand Canyon, Alamo…
Hvad med Niagara Falls?
Mener du det?
Lad os tage til Niagara Falls.
Ja, for helvede!
Kom så!
Ja!
Grand Canyon!
GRAND CANYON 555 KILOMETER
Tekster af: Nanette Skjødt Sørensen