Tror ni att hundar har namn på oss?
Oj! Är det vad de säger? Våra namn?
Våra riktiga namn?
Nej, jag är nöjd. Tack.
TIO PROCENT RABATT DEN BLÅ SFÄREN
…tioåringen tros äga den sista Hershey-chokladkakan på jorden.
Jag ska flytta till mamma.
Vänta. Till din mamma?
Steven, vet du var din mamma är? Vet du var hon är?
Steven!
Vilken dag är det idag?
Vänta, jag…
Jag förstår inte.
-Sa din mamma att det var okej? -Det var hennes idé.
Vänta lite. Kommer hon hit?
Nej, jag ska åka till henne.
-Hur då? -Jag vet inte. Med bussen?
Med bussen? Jag låter dig inte åka hela vägen till…
Var är hon, förresten?
-Kanada. -Kanada? Är hon i Kanada?
Vad finns i Kanada?
Är det en man? Nej, glöm det. Berätta inget.
Diu får inte åka buss till Kanada ensam.
-Du är fortfarande ett barn. -Så svårt är det inte.
-Jag trodde du gillade det här. -Vad finns det att gilla?
Jag vet inte. Ditt hus, din pappa, ditt rum.
Hur är det med han som sov över en gång?
Han med allergierna? Hela din värld finns här.
Och nu kommer den att finnas i Kanada.
Om det är vad du verkligen vill ska jag inte hindra dig, men jag kör.
-Jag vill inte höra ett ord till. -Som du vill.
Helt otroligt. Är du säker på att du vill göra det här?
Okej. Jag gör några smörgåsar åt oss.
…och säger att vädret är orsaken.
…ytterligare förseningar i räddningen av…
…fortfarande övergivna till havs.
Kaptenen verkade ju vara så trevlig.
-Jag förstår det inte. -Han hade väl nåt han måste göra.
-Vad är det? -Ett wienerbröd.
Jag hatar wienerbröd.
Du måste äta nåt, och allt annat är dåligt.
De är för söta.
Michael, är du snäll och pratar lite vett med honom?
Låt oss dela den.
Att kocken bara vågade smita efter att vi hade övergivits…
-Herregud! Titta! -Det är kustbevakningen! Vi är räddade!
Det där är nog inte kustbevakningen.
-Kom igen! -Samla ihop dem!
Kryssningen har gjort dem långsamma och självbelåtna.
Herrejävlar, en vattenrutschkana!
Steven?
Jag vill att du ska tänka över vad du gör.
Det här är en stor grej.
När vi sätter oss i bilen och kör finns det ingen återvändo.
Tänk på de band du har skapat här i vårt hem.
När du väl har åkt härifrån är de avklippta för alltid.
Jag vet hur det är att vara förvirrad. Jag har också varit barn.
-Pappa. Du dröjer jättelänge. -Jag trodde…
-Kommer du eller inte? -Ja. Förlåt.
5 MÅNADER OCH 7 DAGAR KVAR
Okej. Vart ska vi?
Till Niagarafallen.
Niagarafallen?
Jag tänkte att vi kunde… Okej.
Okej.
Nåväl, Niagarafallen, här kommer vi.
Steven? När du träffar din mamma vill jag att du ger henne det här.
Snälla?
-Såg du det där? -Vad då?
Nunnorna!
De var precis där.
Hördu.
Steven.
Steven!
Prata med mig.
-Vad? -Prata med mig.
-Om vad då? -Om vad som helst. Prata med mig.
Vill du prata om tjejer?
Hördu! Prata med mig. Är du inte uttråkad?
-Nej. -Okej, alltså…
-Vad lyssnar du på? -Musik.
-Vilken sorts då? -Du skulle inte gilla den.
Får jag lyssna, då.
Nej, det gillar jag inte.
-Vad sägs om att bara prata? -Nu vill han prata.
Det här är jobbigt för mig med.
Det är lite mycket nu. Inget av det här skulle egentligen hända.
Att vara pappa utöver det innebär att man gissar sig fram.
Steven!
-Steven! -Vad?
-Hörde du nåt av det? -Av vad?
-Av det jag nyss sa? -Nej. Vad sa du nyss?
Jag pratade om att livet kan bli jobbigt.
Och att jag är din pappa och sånt.
Det lät bättre första gången.
-Jag döpte dig nästan till Henry. -Vad?
Jag har alltid velat heta Henry.
Det känns som om det skulle ha gjort livet lättare, för oss båda.
Din mor är ju underbar, men hon lämnade faktiskt oss.
Som en tjuv om natten. Tror du inte att hon gör om det?
-Det gör hon inte. -Det kan du inte veta.
-Hon är lycklig nu. -Är hon det?
Ja. Hon har gått ner fem kilo, och hennes hund heter Murphy Brown.
-Hon gör stora metallskulpturer i skogen. -Gör hon skulpturer?
-Av vad då? -Jag vet inte. De är abstrakta.
De där med snirklarna?
Snirklarna.
Kul för henne. Hon har alltid varit kreativ.
Hon kunde ju ha gjort dem hemma, men…
Jag är glad för hennes skull.
Jag skulle aldrig lämna dig.
-Det ska du veta. Aldrig. -Jag trodde inte du skulle lämna soffan.
Det var oschyst.
Det här är första gången på veckor du har haft byxor på dig.
Vad har det med saken att göra? Din mor är grejen, inte mina byxor.
-Vad letar du efter? -Smörgåsarna.
Jag gjorde inga…
Vi hade inget bröd.
Vi tar nåt längs med vägen.
DRYCKER
Vad har du där? Lite chips, läsk, frukt- och nötblandning.
Ställ tillbaka det.
Torkade bananchips och nötter? Jag ska säga dig en sak.
Det här är skräp. Okej? Impulsköpssnacks.
Dessutom är proportionerna fel. Nej. I vår familj gör vi vår egen blandning.
-Pappa, jag äter inte ur en sopsäck. -Lita på mig. Den är ren.
En bra blandning är en hel vetenskap, och den innehåller inte sån där skit.
En bra blandning börjar med en bra grund.
Jag gillar Chicago-blandningen. Karamell- och cheddarpopcorn.
Där finns lite av allt, både sött och salt.
Popcorn är en bra grund, men de gör att man bara vill ösa i sig dem.
Det behövs nåt som saktar ner en. Ett farthinder, nåt krispigt.
Rostad majs, ostkringlor, kex.
-Det är ju en massa grejor. -Åh, min pojke.
Vi är inte ens nära att vara klara.
Vi har nåt krispigt. Då behövs nåt segt.
Gelébjörnar eller nåt annat geléaktigt. Fiskar, maskar, surisar och så vidare.
Okej. Nu har vi segt och krispigt, och det löser upp sig långsamt.
-Här skulle en amatör stoppa. -De flesta hade stoppat vid sopsäcken.
Jag försöker lära dig skillnaden mellan en bra blandning och en kanonblandning.
Pappa, det ser bara ut som om du kastar bort mat.
-Vad tror du jag har gjort på soffan? -Gråtit?
Inte bara det.
-Har du stönat? -Okej, ja.
Men jag har även nått perfektion vad gäller det här. Lita på mig.
Vi har sött, surt och salt, men vi glömmer bort två viktiga smakprofiler.
Den bittra smaken och umami.
Mörk kakao för den bittra smaken.
För att få umami är Doritos min favorit.
Krossa dem åt mig, min pojke.
Kom igen nu, ta i lite nu. Ju finare, desto bättre.
Och nu skakar vi om alltihop.
Pappa, du ser helgalen ut.
Det är det enda sättet att blanda smakerna ordentligt, tro mig.
Okej. Nu tar vi och smakar på det.
-Det var faktiskt ganska gott. -Ser du?
När det gäller smaker kan inget bli för salt eller för sött.
Det är bara motsatsen som saknas.
Blir vi inte sjuka av det?
Jodå, men du är ung och det är inte vitsen med blandningen.
Smaken kommer först. Smällen tar man senare.
-Vet du vad som passar till det här? -Vad då?
En slushie.
Nu snackar vi.
-Herregud! -Vi är dödens!
Även om ni fick en lösensumma för oss, vad hjälper den?
-Pengar har varit värdelösa i månader. -Vi struntar i pengar.
Vad vill ni ha, då?
En pirats liv är ett väldigt hårt liv.
Det är ett liv av grymhet och smärta.
Det vi tar från andra är sånt som vi själva har förnekats.
Innan planeten dök upp handlade det om rikedomar och värdesaker.
Men nu… Nu tar vi det som har saknats i våra liv till havs.
Vila, avkoppling, att ha kul i solskenet.
Stora drinkar med fruktbitar på kanten. Vissa av dem är blå.
Piratlivet kunde inte tillhandahålla såna saker,
så nu tar vi dem.
Ögonblick av frid och glädje från ett liv som vi aldrig har fått leva.
För en pirat är det de sakerna som är mest värdefulla.
Att ha kul.
Limbo-tävlingar.
Chokladfontäner. En semester.
Vi kapade ert skepp så att vi skulle få uppleva lite frid.
Innan det är för sent.
Släpper ni oss tycker vi att det är okej om ni har kul på kryssningen, eller hur?
-Tja, varför inte? -Absolut.
-Ni borde hänga på. -För mycket folk.
-Förlåt? -För mycket folk i vågbassängen.
Långa köer till vattenrutschbanan. Det vore inte kul alls.
Backa tillbaka! Gå!
Tja, det var värt ett försök.
Visst är det här toppen? Jag älskar att ligga ute på vägarna.
Två körfält som kan föra oss vart som helst.
Om du kunde åka vart som helst just nu, vart skulle du åka då?
Niagarafallen?
Ja. Din mamma.
Det är vägens tjusning. Ibland glömmer man bort vart man ska.
Niagarafallen.
Jag har andra färdigheter än att bara göra snacks.
Det finns massor av saker som jag kan lära dig.
Som att vika lakan, stryka ett par byxor,
byta ett däck, eller steka det perfekta ägget.
Jag kan knyta en Windsorknut. Jag kan uppföra mig på bröllop.
Jag kan undvika slagsmål.
Nu ska vi se. Jag kan rita en okej anka.
Jag satte ihop en byrå utan att titta på instruktionerna.
Hur som helst…
Behöver du nånsin kunna nåt av det där, slå då bara en signal.
Okej, pappa.
Ute och kör Som en doo-dah-man
En gång sa du Du måste spela din hand
Ibland är korten inte värda ett dugg
Om du inte lägger ut dem
Jag snodde vodka ur spritskåpet!
Så där ja! Låt vinden blåsa bort det.
Jag har snott pengar ur din plånbok och förfalskat din underskrift!
Ute och kör Mina marker löste jag in
Fortsätt köra Som en doo-dah-man
Tillsammans Håller sig ungefär på spåret
Fortsätt bara köra på
NIAGARAFALLEN 668 KM
Älskar du fortfarande mamma?
Ja. Hon var min första kärlek.
Jag var inte hennes första.
-Om du undrade. -Det gjorde jag inte.
Jag berättade ju för Margaret.
När Margaret vet nåt berättar hon för Stephanie.
Stephanie är Amandas vän. De går alltid hem till Charlotte.
Gissa vem som var där för två veckor sen? Lucy!
Lucy är bästis med Tiffany, som jag inte ens känner.
Hon känner Kate från judiska skolan.
Kate känner Hillary som träffar Jennifer ofta. Hon är en stor pratkvarn.
Louise sa till henne att hon tyckte att jag var trevlig.
Men inte så att hon ville kyssa mig eller vara ihop med mig.
Det blev en stor grej.
-Vem var det du gillade? -Louise, pappa!
Tack för att du kör.
-Jag insåg inte hur långt det var. -Det här är inget.
Oroa dig inte. Vi är där innan du vet ordet av.
Toppen.
-Ska vi ringa Carol? -Vi har redan sagt farväl, älskling.
Jag saknar henne. Jag saknar Elena.
-Vi klarar det här. Jag lovar. -Ursäkta, men er kärlek…
Den är vacker.
-Tack. -Letar ni möjligtvis efter en fjärde…
-Michael! -Michael!
-Pauline! -Pauline!
-Bernard! -Bernard!
Vi tar tillbaka vårt fartyg.
Där är de.
Hallå! Det här är vårt fartyg! Ni måste ge er av.
-Vad sa han? -Tre män föll överbord!
De försöker dra upp dem.
De drunknar!
Ta i hårdare! Kom igen!
Dra!
Igen!
Jag har alltid undrat hur det skulle kännas att rädda någons liv.
-Ganska upphetsande. -Ja!
Dra!
För mig till bryggan.
-Vi kanske borde stäva åt andra hållet? -Det kommer för fort. Vi är för långsamma.
Vad ska vi göra?
-Vi stävar uppåt. -Uppåt?
Uppåt.
Vi kommer inte att överleva. Herregud.
-Vi kommer inte att överleva. -Det är okej.
Även om det inte är okej får vi ju vara tillsammans.
-Jag älskar er, mina älsklingar. -Jag älskar er båda så mycket.
Ja! Vi lever!
Gudskelov.
RASTPLATS
-Hur känns magen? -Den är okej. Din, då?
Jag tänker inte ljuga. Vi sover på en rastplats av en anledning.
Pappa, det där var äckligt.
-Bättre än att sitta ensam på bussen, va? -Ja. Mycket bättre.
Hur som helst, dags att sova nu. Är du redo för det?
Ja.
-Godnatt. -Godnatt.
Kära Brooke, när jag började skriva det här
tänkte jag på allt jag kunde säga för att få dig tillbaka.
Som att jag har lagt på mig en massa muskler och lärt mig flyga.
Men inget av det är sant.
Brooke, du är den klokaste, snällaste och vackraste kvinna jag nånsin känt,
och det har inte varit detsamma utan dig.
Men det är inte vad det här brevet handlar om.
Jag har funderat på ögonblicket när du sa att du var gravid.
Jag kände mig så panikslagen att jag trodde att jag skulle dö.
Men sen fick vi veta att det var en pojke, och då försvann allt det.
Då visste jag att jag inte bara skulle få en son,
men kanske också en ny bästa vän.
Så när Steven sa att han ville ge sig av
flippade jag ut och sa en massa dumt, som jag brukar.
Jag har aldrig förr känt mig så värdelös.
Att ta farväl av honom kommer att plåga mig för alltid.
Min son är min enda glädje. Han är min kärlek, min stolthet, min polare.
Han är det enda viktiga jag har, och jag vet inte hur jag ska klara mig utan honom.
Vi ska sätta oss i bilen nu.
Jag kanske tar några omvägar och försöker dra ut på det lite grann.
Bli inte arg om vi blir lite sena.
Men vad du än gör,
se bara till så att han får de bästa sista månaderna i sitt liv.
Grabben förtjänar det.
Med kärlek, Eric.
Hördu! Vad är det?
Attans. Du skulle inte ha…
-Förlåt mig. -Vad? Nej, det är okej.
Pappa, jag ljög. Jag vet inte var mamma är.
Jag visste att du ville träffa henne, och du var så…
Så, jag…
Är du inte arg?
Varför skulle jag vara arg? Det här är den lyckligaste dagen i mitt liv.
Jag kan knappt tro det. Du ska inte ge dig av.
Och du sabbade det exakt så som jag skulle ha gjort det.
Jag har aldrig varit stoltare!
-Pappa, det här gör lite ont. -Snälla du, låt mig få det här.
Okej.
Tack för att ni fick hem oss. Gud vet vad vi skulle ha gjort utan er.
-Det var synd på er kryssning. -Det är skönt att stå på fast mark.
-Vad händer nu? -Vi gör en bilresa…
Tvärs över Amerika.
När det gäller Grand Canyon kan ni välja mellan norra och södra sidan.
Jag rekommenderar nordsidan.
Lycka till.
Okej, vart ska vi ta vägen nu?
Vi kan åka vart som helst. Grand Canyon, Alamo…
-Vad sägs om Niagarafallen? -Verkligen?
Vi åker till Niagarafallen.
Ja, för fan!
Kör!
Ja!
Grand Canyon!
VÄG 70 VÄSTERUT GRAND CANYON - 555 KM
Undertexter: Mats Nilsson