Mitä hittoa?
Tästä hyvästä joku saa kenkää.
JÄLJELLÄ 3 KUUKAUTTA JA 21 PÄIVÄÄ
Henkilöstötapaus numero 7-3.
Tai ehkä 4.
Jotta yhteenvetoni selkkauksesta valmistuisi ripeästi,
en ole vielä tarkistanut aiempien tapausten numeroita.
Tänään noin kello 11.00 sattui tapaus,
jota voidaan kuvailla "spontaaniksi hysteriaksi".
Tunteiden hyökyaalto valtasi toimiston kolmeksi ja puoleksi minuutiksi -
ennen laantumistaan.
Anteeksi. Lopetan nyt.
On vaikea sanoa, mistä selkkaus alkoi.
Totean vain, että vastaavanlainen holtiton käytös -
on vallannut toimiston viime kuukausina.
Toimistossa on alettu muun muassa juoruta vesiautomaatilla,
nauraa riehakkaasti,
antaa ylä- ja alavitosia ja jopa taputella muita olalle.
Kolme viikkoa sitten todistin ei-platonista halausta.
Hyvä kuuntelija, uskon kyseisten tapahtumien liittyvän -
tämänpäiväiseen tunteenpurkaukseen.
Kaiken lisäksi ajoitus tuntuu täsmäävän -
erään tietyn työntekijän palkkaamiseen.
Carol Daphne Kohl.
Naimaton ja lapseton.
Yhteyshenkilöt hätätapauksessa: Bernard ja Pauline Kohl.
Carolin taustavoimina taas…
Hei, olen Carol.
Sähäkkä solmio, Bill.
Voi hitsi!
Hän voi tuhota meidät.
Neiti Kohl vaikuttaa unelmatyöntekijältä.
Hän antaa itsestään kuuliaisen ja luotettavan vaikutelman,
ja ujouden luulisi estävän häntä sooloilemasta.
Hyväntahtoisen ulkokuoren alla kytee kuitenkin kapinahenki,
jonka pelkään jo alkaneen levitä toimistossa.
Huomasin Kohlin käytöksen ensi kertaa tiistaina 7. huhtikuuta.
Sarah.
Vanessa.
Francine.
Nimet kuvaavat henkilöllisyyttämme.
Niiden muistaminen tuntuu tuttavalliselta.
Nimen sanominen luo läheisyyttä.
Se tekee vieraasta tai työtoverista -
tuttavan, josta voi tulla jotain enemmänkin.
Tim. Jill.
Alyssa. James. Cathy.
Myöhemmin seurasi tapaus,
jossa neiti Kohl vei kahdeksan muuta katolle -
pitämään omin luvin muistotilaisuutta David Douglas Seaverille.
Tapauksessa menetettiin työaikaa -
kahdeksan minuuttia ja 43 sekuntia.
Sittemmin Kohl on käynyt yhä röyhkeämmäksi.
Huhtikuun 15. päivänä hän koristeli työpisteensä -
persoonallisuuttaan ilmaisevilla henkilökohtaisilla esineillä.
Mielestäni toimisto ei ole sovelias paikka esitellä elätettäviään,
mutta ymmärrän pyrkimyksen.
Krääsää en kuitenkaan voi sietää.
En varsinkaan Kohlin keramiikkahiirten kokoelmaa.
Tartunta levisi työläispopulaatiossa hitaasti mutta varmasti.
Esille ilmestyi rihkamaa ja valokuvia,
kokonainen henkilökohtaisten esineiden paraati.
Välähdyksiä yksityiselämästä -
täällä toimistossamme.
Toimistomme ammattimainen ilmapiiri oli äkkiä pois pyyhkäisty.
Neiti Kohl oli muuttanut sitä, kenties peruuttamattomasti.
Lisäksi neiti Kohl pyysi työsuhdeajoneuvoa -
työtehtävää varten useita viikkoja sitten.
Hän käyttää kyseistä ajoneuvoa yhä henkilökohtaisiin matkoihin.
Se ei käy.
Toimiston onneksi sain tietoa Kohlin seuraavasta siirrosta.
LOUNASVAIHTOLISTA
Luvattomasta lounasvaihdosta.
Sosiaaliset lounaat etenkin vaihto- tai nyyttikestiperiaatteella -
ovat portti veljeilyyn.
Kun selviää, että joku toinenkin pitää tomaateista pestopastassaan,
syntyy yhteisymmärrys.
Yhteisymmärrys taas muodostaa sillan, joka johtaa vääjäämättä ystävyyteen.
Tomaatit johtavat kahvitauko- ja juoruiluystävyyteen.
Yksinkertainen perunamunakaskin -
voi siirtää uskollisuuden painopisteen työtehtävistä kollegoihin.
Hyvä kuulija, tämä on vasta alkua.
Kohlin ystävyyshyökkäyksen ensimmäiset uhrit -
olivat kaksi aiemmin luotettavaa työntekijää.
Ensimmäinen oli Donna Shaw.
Afroamerikkalainen, eronnut, viisi lasta, hajataittoisuutta silmissä.
Neiti Shaw oli HR-osaston silmissä "ihannetyöntekijä".
Hän on luotettava ja tehtävälähtöinen ja nauttii työn tuomasta merkityksestä,
tai nautti ainakin ennen.
Emme voi tietää, mikä sai työmyyrän liittoutumaan Kohlin kanssa,
mutta se oli meille suuri menetys.
C'est la vie.
Kapinakolmikon viimeinen jäsen on mystisempi tapaus.
Luis Felipe Jacinto vaikutti pintapuolisesti pätevältä työntekijältä.
Täsmällinen, ahkera, ei mitään merkille pantavaa.
Lähemmässä tarkastelussa kuitenkin havaitsin -
selittämätöntä ja suoraan sanoen huolestuttavaa elämäniloa.
Toimiston rutiinit olivat tukahduttaneet hänen kuohuvan elämänhalunsa,
mutta neiti Kohl houkutteli sen esiin.
En osaa laulaa mukana. Joskus säestän nokkahuilulla.
Soitatko Whitney Houstonia nokkahuilulla?
Vein huilun kerran konserttiin, mutten uskaltanut soittaa.
Ajan myötä nämä kolme ovat pönkittäneet työpaikan yhteishenkeä -
erinäisillä häiritsevillä toimilla.
Espanjan kielikerhon perustaminen.
Viikoittaisia solariumkäyntejä.
Neiti Kohl on myös toiminut Amorina -
ja luonut useita pareja ja yhden polyamorisen nelikon.
Sitten saapui kulkukoira.
Pikkukaveri seurasi meitä sisään.
Kuka antaa sille nimen?
Amaya, Leonard, Suzanne?
Jopa Terryt yksilöitiin asteittain.
Terry B. -Kiitos, Carol.
Terry L., Terry P. -Kiitos.
Terry F. -Danke schön.
Terry C. -Kiitoksia.
Tästä pääsen Kohlin tuoreimpaan ja vakavimpaan häiriöön,
jonka uskon selittävän taannoisen selkkauksen.
Puhun luonnollisesti…
Anteeksi häiriö. -Mikä tilanne?
Mietimme raporttiasi. -Miksei se ole valmis?
Aikaa on ollut kaksi päivää.
Tutkinta vie aikaa. Yritän olla ripeä.
Hyvä. -Pidä meidät ajan tasalla.
Haluan sähköpostiyhteenvedon.
Tämä on sääli. -Aikamoinen pettymys.
Ajattelin vihdoin ostaa uudet pohjalliset.
Kaarituelliset.
Varmaankin kantapääsuojalla betonilla kävelyä varten.
Jotain geelin tyyppistä muttei liian pehmeää.
Jotain… -Bernard.
Pauline. -Selvä.
Olette olleet rinnallani jo vuosia.
Jestas! Ihanaa.
Tietysti me tahdomme, Michael.
Kepplerin painovoima hidastaa Maan pyörimistä.
Päivät ja yöt tulevat pian kestämään 19 tuntia.
Voisin syödä sinut suihini. Niin ihana sinä olet.
Ei saa raapia, Pablo.
Kuten olin sanomassa, aiemmin kuvatut tapahtumat -
johtivat minut neiti Kohlin uusimpaan ja vaarallisimpaan häiriöön,
jonka uskon selittävän tämänviikkoisen selkkauksen.
Applebee's.
Viittaan luonnollisesti Applebee'siin.
Tule, Luis. On aika lähteä.
Odota. Vielä yksi numero.
Seitsemän. Yhdeksän. -Tuossa oli kaksi.
Kirjoitan isoa numeroa.
Neljä. Kahdeksan.
Lähdetkö kotiin? -Yritän. Luis viivyttelee.
Minäkin inhoan lähtemistä. -Älkää sekoittako minua.
Neljä ja nolla.
794 840 dollaria.
Miksi tämä on niin vaikeaa?
Niin se vain on. Työt odottavat sinua huomenna.
Eihän meidän ole pakko. -Mitä?
Voisimme hengailla. Muistatteko Davidin tapauksen?
Se oli hurjan hauskaa.
Raahasimme ruumista ympäriinsä. Sinä romahdit.
Sivumennen sanoen takakonttini on yhä paskana.
Ilman sitä.
Ilman ruumistako? -Ilman ruumista.
Mennäänkö parille? -Baariinko?
Ei ikinä. Nukun mieluummin.
Baareissa on liikaa nudistihulluja.
Ei siellä voi tehdä mitään. -Niin.
Olisipa jossain samanlaista kuin täällä. Hiljaista, ei mitään sekoilua.
Tiedän yhden paikan.
Rennon, kotoisan paikan, joka on koristeltu tyylillä.
Istuimet ovat mukavat, ja juoda saa rajattomasti.
Ja mikä parasta… -Tulen vain, jos se on lähellä.
Se on lähistöllä.
Näytä sitten tietä. -Kivaa!
Saanko minäkin tulla? Tuo kuulostaa hauskalta.
Mikä ettei. -Tule vain.
Loistavaa. Pakkaan tavarani.
Tuo tyyppi ei sitten päädy takakonttiini.
Hitto, Carol. Jos olisin tiennyt, että osaat tehdä drinksuja,
olisimme harrastaneet tätä alusta asti.
Mitä voin sanoa? Minulla on tällainen lahja.
Carol on kännissä.
Tätä pitäisi tehdä useammin.
Vaikka joka viikko. -Minulle sopii.
Rakastan teitä.
Jep. Kuulostaa hyvältä.
Sen nimi on Applebee's.
Mutta eivätkö ne ole…
Terryt!
Olenko tavannut häntä?
Chloe!
Carol!
Olin jo täällä. Kävin vain…
Patrick!
JOSSAIN KELLO ON 17
Andrew!
Heather, vaihdetaan vuoroa. Käteni väsyvät.
Seuraava kysymys.
"Millä nimellä kutsutaan ryhmää kalkkunoita?"
"Ahertajat" yrittävät huijata.
Peppu penkkiin.
Kuka tykkää tacoista?
Kippis. -Happy hourin malja.
Happy hourille.
Kuuntelija, pahoittelen sitä, mitä kuulet seuraavaksi.
Aloitin tämän tutkinnan vilpittömin tarkoitusperin:
halusin tunnistaa ja poistaa uhkan toimistomme olemassaololle.
Siinä olen epäonnistunut.
Kun kuulin niin sanotusta happy hourista,
en ollut uskoa korviani.
Mihin aikaan menet? -Heti töiden jälkeen. En malta odottaa.
Halusin nähdä sen omin silmin.
On vaikea kuvailla sitä, mikä minua odotti.
Päällisin puolin -
työntekijät näyttivät huvittelevan konstailemattomassa ravintolassa,
mutta kyse oli enemmästä.
Salissa vallitsi voimallinen tunnelma.
Toimiston pelastamiseksi sen oli loputtava.
Henkilöstöhallinto!
Niin siinä ei kuitenkaan käynyt.
Suunnitelmani oli sulautua joukkoon.
Totesin sen mahdottomaksi.
Toimistossa minun oli helppo pysyä anonyyminä.
Olin ratas suuressa koneistossa.
Neiti Kohlin luomassa epätodellisessa turvasatamassa -
kaikilla oli nimi.
Kaikki tunnettiin. Kaikki olivat perhettä.
Sabotaasisuunnitelmistani huolimatta -
liityin siihen perheeseen.
Uskottelin itselleni, että tein kaiken tutkintaa varten.
Pelasin bingoa tutkintaa varten.
Bingo! Hitto vie, sain bingon!
Lauloin karaokea tutkintaa varten.
Olin sairastunut virukseen, jonka olin aikonut tuhota.
Se virus uhkaa nyt tuhota rakkaan toimistomme.
Kiintymys.
Meillä taitaa olla ongelma. -Missä raportti on?
Tarvitsemme sen. -Olen pian valmis.
Tajuatko, mitä tässä on pelissä? -Tahdon sen heti.
Toki. -Kaikki kärsivät tästä.
Olet mokannut pahasti.
Mokannut.
Selkkaus sattui kaksi viikkoa edellisen happy hourin jälkeen.
Tutkintani seurauksena -
olen todennut, että hysteria, jonka valtaan toimistomme joutui,
ei itse asiassa ollut spontaania.
Sen käynnisti työntekijöidemme välinen kiintymys.
Kaikki alkoi, kun neiti Kohl opetteli kollegojensa nimet,
ja nyt toimistosta on kehittynyt yhteisö.
Nämä ihmiset välittävät toisistaan.
He ovat päättäneet välittää toisistaan,
vaikka se saattaa aiheuttaa tuskaa näissä olosuhteissa.
Kun työntekijä katsoo työtoveriaan,
hän ei näe pelkkää laskutussihteeriä.
Hän näkee Brucen.
Tai Caseyn.
Tai Amandan.
Ei vain työtovereita, vaan ystäviä.
Nämä ystävät hän tietää pian menettävänsä ikiajoiksi.
Tunteenpurkaukset pahenevat viikkojen ja kuukausien myötä.
Lopulta toimistomme lakkaa toimimasta.
TIIMITYÖ
Kilpemme ulkomaailman kaaosta vastaan on murtunut -
ja rutiinimme keskeytetty.
Kepplerin laulu kantautuu seiniemme sisälle,
eikä edes kopiokoneen ulvonta voi sitä enää hukuttaa.
Tämä tie johtaa suruun ja hulluuteen,
ja kaikesta meidän on epäilemättä syyttäminen henkilöä nimeltä…
Hei. -Hei.
Anteeksi. Mietin vain, tuletko happy houriin tänään.
En tänään.
Vai niin. Olemme kaivanneet sinua viime viikkoina.
Selvä sitten. Mukavaa iltaa, Kathleen.
Mitä sinä sanoit?
Kathleen. Eikö se ole nimesi?
Voi ei. Muistinko väärin?
Et.
Selvä.
No, nähdään huomenna.
Tähän päättyy tapauksen 7-…
Tutkinta päättyy tähän.
Arvioni työntekijästä Carol Daphne Kohl -
on liitteenä kirjallisessa muodossa.
Mitä sanot, Carol?
Tämä on mukavaa.
Mutta kun se on.
Oikeasti.
VAIN JOHTOPORTAAN KORVIIN
Onko joku hukannut Hondan avaimet?
Kiitos. Useimmat eivät edes huomaa korvakorujani.
Hyvää yötä, Kathleen.
Tekstitys: Anne Aho