Koji vrag?!
Netko će zbog ovoga dobiti otkaz.
CAROL I KRAJ SVIJETA
PREOSTALO: TRI MJESECA I 21 DAN
Ljudski potencijali, slučaj broj 7-3.
Ili možda četiri.
Kako bih što brže i detaljnije pripremila svoj prikaz današnjeg incidenta,
nisam još provjerila oznake prethodnih slučajeva.
Danas u otprilike 11 sati
dogodio se incident koji se jedino može opisati
kao spontani napadaj histerije.
Taj grčeviti val emocija
vladao je uredom tijekom točno tri i pol minute,
nakon čega je utihnuo.
Oprostite, ljudi. Gotov sam.
Teško je reći što je pokrenulo današnje događaje.
Recimo samo da je to tek jedan u nizu nepredvidivih ispada
koji se proteklih mjeseci događaju u našem uredu.
Oni, među ostalim, uključuju čavrljanje oko aparata za vodu,
napadaje gromoglasnog smijeha,
pljeskanje dlanovima, visoko i nisko,
i, u jednom slučaju, tapšanje po ramenu.
Prije tri tjedna svjedočila sam neplatonskom zagrljaju.
Dragi slušatelju, vjerujem da su ti događaji
nekako povezani s današnjim izljevom emocija.
Ne samo to, već se njihovo pojavljivanje čini usko povezanim
sa zapošljavanjem jedne osobe.
Carol Daphne Kohl.
Neudana, nema djece.
Kontakt za hitne slučajeve: Bernard i Pauline Kohl.
Vjerujem da iza Carol vreba…
Bok, ja sam Carol.
Zgodna kravata, Bille.
O, ne! Sranje! Kvragu.
Mogla bi nas uništiti.
Gđica Kohl naoko je savršena zaposlenica.
Njezino mirno držanje zrači nekakvom pouzdanošću
i očekivali biste da će zbog sramežljivosti biti poslušna.
Ali ispod njezine benigne vanjštine krije se opasna buntovnost,
a bojim se da se ona već počela širiti uredom.
Prvi sam put primijetila ponašanje gđice Kohl u utorak 7. travnja.
Sarah.
Vanessa.
Francine.
Imena su naše oznake.
Kad ih se sjetimo, stvore nekakvu bliskost.
Kad se vaše ime izgovori, stvori se određena intimnost.
Više niste samo neznanac ili kolega,
sada ste znanac s potencijalom za nešto više.
Time. Jill.
Alyssa. Jamese. Cathy.
Uslijedio je incident
u kojem je gđica Kohl povela osmero drugih zaposlenika na krov
na samoinicijativni ispraćaj stanovitoga Davida Douglasa Seavera.
Taj je incident rezultirao krađom vremena:
osam minuta i 43 sekunde.
Odonda su ispadi gđice Kohl postali još i drskiji.
Petnaestoga travnja gđica Kohl počela je ukrašavati svoje radno mjesto
te dragocjenim predmetima unositi osobnost
u svoj stol i prostor oko njega.
Osobno smatram da ured nije primjereno mjesto
za pokazivanje uzdržavanih osoba,
ali shvaćam tu potrebu.
Ja, s druge strane, ne podnosim takav kič,
osobito njezinu zbirku keramičkih miševa.
Polako, ali sigurno, zaraza se proširila radnom snagom.
Niz drangulija, fotografija
i zbirki osobnih predmeta izašao je na vidjelo.
Blago isticanje privatnosti,
ovdje, u našem uredu.
I tek tako nestao je profesionalizam koji je naš ured simbolizirao.
Gđica Kohl ga je promijenila, možda nepovratno.
Usput, gđica Kohl uzela je poslovno vozilo prve kategorije
kad je prije nekoliko tjedana išla na poslovni zadatak.
Odonda gotovo svakodnevno rabi dotično vozilo u osobne svrhe.
Neprihvatljivo.
Srećom za ured, uspjela sam saznati za njezin idući korak.
POPIS ZA RAZMJENU RUČKA
Neodobrenu razmjenu ručka.
Zajednički ručkovi,
osobito oni koji uključuju zamjenu, razmjenu ili švedski stol,
put su prema prijateljstvu.
Kad saznate da i druga osoba voli rajčice u tjestenini s pestom,
to stvara razumijevanje,
a to razumijevanje stvara most
koji neizbježno vodi u prijateljstvo.
Sada zbog rajčica
imate nekoga s kim ćete piti kavu
i komu ćete se povjeravati.
Čak i obična frittata s krumpirom
može nekoga potaknuti da bude odaniji novom kolegi
nego svojim dužnostima.
Ali, blagi slušatelju,
ovo je tek početak.
U njezinoj prijateljskoj ofenzivi najprije je stradalo
dvoje nekoć pouzdanih zaposlenika,
počevši od stanovite Donne Shaw.
Afroamerikanka, rastavljena, petero djece,
astigmatizam u oba oka.
Gđica Shaw je, rječnikom Ljudskih potencijala, idealna zaposlenica.
Pouzdana, posvećena dužnostima,
uživa u osjećaju svrhovitosti koji rad pruža,
ili je barem nekoć uživala.
Što je točno potaknulo taj uzor revnosti
da se svrsta uz gđicu Kohl ne možemo znati,
ali to je velik gubitak za našu stvar.
C'est la vie.
Treći član ustaničkog trijumvirata prilična je zagonetka.
Luis Felipe Jacinto doimao se kao bilo koji prolazan zaposlenik.
Redovito je bio točan, marljiv, po svemu sudeći potpuno običan.
Ali kad sam pobliže pogledala,
primijetila sam u njemu neobjašnjivu i šokantnu životnu radost,
prpošnu strast za životom, koju su rutina i strogost ureda
možda bile umrtvile,
no gđica Kohl izvukla ju je na površinu.
Ne mogu baš pjevati s njom pa je katkad pratim na blok-flauti.
Znaš svirati Whitney Houston na blok-flauti?
Jednom sam je donijela na koncert, ali nisam se usudila zasvirati.
S vremenom
njih su troje uspjeli stvoriti osjećaj jedinstva među radnom snagom,
nizom aktivnosti koje remete red.
Tečajevima španjolskog jezika.
Tjednim odlascima u solarij.
U nekoliko navrata gđica Kohl glumila je Kupidona,
što je rezultiralo s nekoliko parova i barem jednom ljubavnom četvorkom.
Dolaskom psa lutalice.
Gledajte! Ovaj nas je mališan pratio!
Želi li mu tko dati ime?
Amaya?
Leonard? Suzanne?
I postupnom individualizacijom Terryja.
-Terry B. -Hvala, Carol.
-Terry L. -Hvala ti.
-Terry P. -Hvala.
-Terry F. -Danke schön.
-Terry C. -Puno hvala, Carol.
I tako dolazimo do njezina najnovijeg i najozbiljnijeg remećenja reda,
što je jamačno odgovorno za šokantni ispad neki dan.
Dakako, mislim na…
-Pardon. -Što se događa?
-Gdje je vaše izvješće? -Zašto nije spremno?
Imali ste dva dana.
Za istrage treba vremena. Radim što brže mogu.
-U redu. -Ne zaboravite nas izvijestiti.
Želim kompletni sažetak u e-mailu.
Ovo je prava šteta.
Prilično razočaranje.
Razmišljam o tome da napokon nabavim nove uloške za cipele.
S potporom za svodove.
Vjerojatno sa zaštitom za petu, za hodanje po betonu.
Nešto nalik na gel, ali ne premekano.
-Nešto čvršće… -Bernarde.
-Pauline. -Dobro.
Oboje ste godinama uz mene i…
Zaboga! Kako divno!
Naravno, Michaele! Naravno.
Kako Kepplerova gravitacijska sila usporava Zemljinu rotaciju,
pripremite se na 19-satne dane i 19-satne noći.
Pojest ću te!
Hoću! Pojest ću te.
Ne grebi me, Pablo.
Ne grebi.
Kao što sam rekla,
dosad opisani događaji
dovode me do najnovijeg i najopasnijeg ispada gđice Kohl,
koji je jamačno odgovoran za ovotjedni šokantni incident…
Applebee's.
Mislim, dakako, na restoran Applebee's.
Idemo, Luise. Vrijeme je za polazak.
Čekaj. Još samo jedan broj.
Sedam. Devet.
To su dva broja.
To je dugačak broj, Donna.
Četiri. Osam.
-Idete kući? -Pokušavam. Luis odugovlači.
Da. I ja mrzim odlaziti.
Zbog vas ću se smesti.
Četiri i nula.
794 840 dolara.
Zašto je ovaj dio tako težak?
Jednostavno je tako. Posao će i sutra biti ovdje.
Znate, ne moramo.
-Što? -Hoću reći, možemo se družiti.
Sjećate se noći s Davidom?
Bilo je baš zabavno!
Vukli smo mrtvaca okolo, a ti si imao živčani slom.
Da i ne spominjem da mi je prtljažnik i dalje sjeban.
Ali bez svega toga.
Bez mrtvaca?
Bez mrtvaca.
Cuga?
U baru? Ni govora. Radije bih bila u krevetu.
Previše je luđaka kojima sve ispada na sve strane.
-Nemoguće je išta raditi. -Da.
Da bar postoji neko mjesto poput ureda!
Tiho, bez svega onoga vani.
Ljudi, znam jedno mjesto.
Naš drugi dom.
Ležerno mjesto, jedinstveno ukrašeno,
puno udobnih sjedala i neograničene cuge.
A najbolje…
Je li blizu? Idem samo ako je blizu.
U kvartu je.
Onda nas povedi.
Kako zabavno!
Hej! Smijem li i ja ići?
Zvuči mi zabavno.
-Naravno. -Da.
Super. Idem se spremiti.
Bolje vam je da mi ne završi u prtljažniku.
Čovječe, Carol!
Da sam znala da znaš praviti ovakav Appletini,
otpočetka bismo bili ovo radili.
Što da kažem?
Ne znam.
Mala je nadarena!
Carol je mortus.
Trebamo ovo češće raditi.
Da! Svaki tjedan, recimo.
Ja sam za.
Volim vas, ekipa.
Da.
Dogovorili smo se.
Zove se „Applebee's”.
Applebee's? Čekaj, nisu li oni…
Terryji!
Poznajem li tu osobu?
Chloe!
Carol!
Pardon, već sam bila ovdje. Samo sam izašla…
Patrick!
NEGDJE JE 17:00
Andrew!
Heather! Preuzmi.
Ruke su mi se umorile.
Sljedeće pitanje.
„Kako se zove skupina purica?”
Vidim da pokušavate varati!
Sjedni.
Tko voli tacose?
Živjeli.
Za cuganje!
Dragi slušatelju, moram se ispričati zbog ovoga što ćete čuti.
Vjerujte mi,
upustila sam se u ovu istragu s najplemenitijim namjerama,
da identificiram egzistencijalnu prijetnju našem uredu i iskorijenim je.
U tome sam podbacila.
Kad sam prvi put saznala za „cuganje”,
nisam mogla vjerovati.
Kada večeras ideš?
Odmah poslije posla. Jedva čekam.
Pa sam odlučila osobno se uvjeriti.
Dragi slušatelju, teško je opisati što sam ondje zatekla.
Na prvi pogled
samo skupinu kolega koji uživaju u neformalnom restoranu,
ali to je bilo puno više.
Vladalo je nekakvo ozračje.
Snaga.
Kako bih spasila ured, morala sam to zaustaviti.
Potencijalka!
Ali to se nije dogodilo.
Isprva sam se kanila utopiti u masi.
Brzo sam shvatila da je to nemoguće.
U uredu mi je bilo lako ostati anonimnom,
biti samo jedan kotačić u stroju Distrakcije.
Ali na ovim neobičnim Elizejskim poljanama koje je stvorila gđica Kohl
svi su imali ime.
Svi su bili poznati.
Svi su bili obitelj.
S vremenom, unatoč velikom planu da ih sabotiram,
bila sam i ja.
Govorila sam si da upoznajem te ljude radi istrage.
Da igram tombolu radi istrage.
Tombola! Čovječe! Imam tombolu!
Da pjevam karaoke radi istrage.
Zapravo sam podlegla upravo onom virusu koji sam išla uništiti,
virusu koji bi sada mogao uništiti našu dragocjenu Distrakciju…
Vezanosti.
-Mislim da imamo problem. -Gdje je to izvješće?
-Trebamo to izvješće. -Pri kraju sam.
Shvaćate li uopće što je na kocki?
-Želim ga odmah! -Da, naravno.
Ovo se na sve loše odražava.
Strašno ste zajebali.
Zajebali ste.
Incident se dogodio dva tjedna nakon zadnjeg cuganja.
Nakon što sam provela istragu,
utvrdila sam da spontani napadaj histerije
koji je neki dan obuzeo ured
zapravo nije bio spontan, nego izazvan.
Izazvale su ga emocionalne veze koje su nastale među zaposlenicima.
Gđica Kohl na početku je samo saznala imena svojih kolega
i to se s vremenom razvilo u nekakvu zajednicu.
Zajednicu ljudi koji mare jedni za druge.
Koji su odlučili mariti jedni za druge,
unatoč patnji koja bi mogla uslijediti, s obzirom na trenutačne okolnosti.
Kad sad zaposlenica usred dana pogleda kolegu,
ne vidi službenika iz Potraživanja.
Vidi Brucea.
Ili Casey.
Ili Amandu.
Ne samo kolege već prijatelje.
A zna da će vrlo brzo zauvijek izgubiti te prijatelje.
Ti izljevi emocija bit će samo sve gori kako tjedni budu prolazili
te će izazvati potpunu imploziju Distrakcije.
Naš štit od sentimentalnog kaosa vanjskog svijeta uništen je,
presudna rutina narušena.
Kepplerov pjev probio je ove dragocjene zidove
i sad ga ni jecanje kopirke ne može nadglasati.
Slijedi bol i ludilo,
a nema sumnje da krivnju za to
treba pripisati jednoj…
-Bok. -Bok.
Oprostite.
Samo me zanimalo dolazite li večeras na cuganje.
Ne. Ne večeras.
Dobro. Falili ste nam prošla dva tjedna.
Dobro. Laku noć, Kathleen.
Kako ste me nazvali?
Kathleen.
Ne zovete li se tako?
O, ne! Jesam li pogriješila?
Ne, niste.
Dobro.
Pa, vidimo se sutra.
Ovime završava slučaj broj 7-…
Ovime završava istraga.
Napomena slušatelju:
moj zaključak o zaposlenici Carol Daphne Kohl
popraćen je pisanim izvješćem.
I, što kažeš, Carol?
Ovo je lijepo.
Zbilja jest.
Zbilja.
ISKLJUČIVO ZA UPRAVITELJE
Je li netko izgubio ključeve Honde?
Hvala.
Čini mi se da većina uopće ne primjećuje da nosim naušnice.
Laku noć, Kathleen.
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić