Чому ми маємо поважати «Ледю»?
«Ледю» нас не поважає, тоді чому ми маємо поважати «Ледю»?
#БОЙКОТЛЕДЮ
Це справжня шкіра, її так просто не розріжеш,
зате ножиці ріжуть прекрасно.
Спробуйте, коли ви на нервах.
Почекайте.
Бачите?
Ви дивитесь, «Ледю»?
Прощавай, «Ледю»!
Він мусить звільнитися?
Зважаючи на його слова, – так, думаю, Венсан Ледю має звільнитись.
Ваша думка ясна!
Неллі, скажи чесно.
Я що, гірший за Муссоліні, Франко й Чаушеску?
Їм же дозволили залишити медалі.
- Венсан? - Алло, мадам міністр.
Сеул хоче відкликати свого посла.
В Азії переполох.
Ви знаєте, який цінний їхній ринок, і не тільки люксовий сегмент.
Ви забрали в мене медаль, невже цього недостатньо?
На мене тиснуть дипломати.
Хочуть надіслати чіткий сигнал.
І, Венсане, особисто я теж хочу.
Ви розумієте, про що я вас прошу?
Вам потрібна моя голова.
Я дуже добре розумію, мадам міністр.
ПРОФЕСІЙНА АКАДЕМІЯ ПАРИЗЬКИХ КУТЮР'Є
ДІМ МОДИ
Порушення прав інтелектуальної власності, наклеп, підробка товару.
Ви з глузду з'їхали?
Розумію, ви хотіли заявити про себе.
І таки заявили.
Наш позов не має ніякого відношення до нашого бажання з вами працювати.
Це зветься шантаж.
Давайте я вам поясню: Doppel завжди буде незалежний.
Ми ніколи не працюватимемо на групу. Особливо на Rovel.
Тоді скажіть,
чому Гільдія моди запросила маловідомий берлінський бренд,
такий, як Doppel, на показ у Париж?
Ви вже на нас працюєте.
Хто ви? Мафіозі?
Сьогодні перший показ Нікіти для Rovel.
Ви серед гостей.
Там і поговоримо.
Ми супроти Діан Ровель, найзаможнішої жінки Франції.
Ми привселюдно кинемо їй виклик.
Їй належить 75% ЗМІ.
- Ми можемо втратити Doppel. - А в чому проблема?
Якщо скажемо «ні», нас посадять?
Це Перль Фостер.
Хоче з нами зустрітися.
Це що, наказ?
Ми не підемо.
Бонжур, мадам.
Стежите за останніми драмами в моді?
Ми пояснимо, чому всі ненавидять Венсана Ледю.
Його зняли, коли він казав:
«Досить з мене тієї мафії селюків-собакоїдів».
Шоковані? Ми – так.
Венсан Ледю – це інституція.
Національний пам'ятник, незамінний, як Ейфелева вежа.
- Був, поки не... - Расист!
Тепер від нього всі відвертаються.
Навіть його муза Перль Фостер.
Попри 25-річну співпрацю з Домом моди,
його незмінна муза не захотіла для нього дефілювати.
«Ледю» чи не останній незалежний Дім моди у Франції.
Чи переживе він цю кризу?
Особливо якщо Венсана скинуть з трону.
Сім'ї Ледю потрібен наступник, і швидко.
РОБИМО СТАВКИ?
Ми ставимо на кровного спадкоємця, небожа Робінсона.
Його перша колекція для «Ледю» мала вийти ще 10 років тому.
Він і досі чекає, а ми чекаємо з ним.
Даруйте.
Шукаєш Марву?
Четверта зліва.
Мерсі.
Зачини двері.
У тебе коли-небудь крали з телефона дані?
Які саме? Фотки пеніса?
Забудь.
Чорт.
Венсан?
Мерсі, Неллі.
Бач, Робінсоне, талант – мов добре вино.
Настоюється роками.
Буде чесно сказати, що твій настоювався доволі довго.
Після твоєї спроби кілька років тому.
Після грандіозного провалу?
- Не будь до себе такий суворий. - Це твої слова.
Після того ти зробив мене своїм піарником.
Я перестав займатися тим, що любив найбільше, – дизайном одягу.
Я призначив тебе піарником, щоб допомогти тобі стати на ноги.
Але глибоко в душі ти здався ще багато років тому.
Робінсоне, ти обдарований.
Дуже обдарований.
І завжди був.
Просто випереджав свій час.
Хай там як, а нині
ти єдиний можеш зайняти моє місце в Домі моди «Ледю».
- Це бабусин? - Так.
Вона б хотіла, щоб він лишився в родині.
Ти станеш чудовим керівником.
Звісно, попервах я тобі помагатиму.
- Робінсон – хибний вибір. - Прошу? Це не твоє діло.
Вибач, Роббі. Нічого особистого.
Маєш після вчорашнього нахабство.
Дарма ти попросив мене вийти на подіум.
Моє завдання – врятувати цей Дім, а не тебе.
Єдина ефективна стратегія, якої потребує Дім, – це новий початок.
А не те, що вже було.
Палома Кастель.
- Що? - Так!
Що в тій панк-рокерці є такого, чого нема в мене?
Вона з двох рас, соціально ангажована.
Вони з партнеркою втілюють усе, чого не маємо ми.
А ще вона має чудове бачення.
Навряд чи це має значення.
Знаю, ти ледве її знав і ненавидиш вокізм...
Ти нічого не знаєш!
Дякую за пропозицію.
Але рішення тут приймаєш не ти.
Дуже добре.
Хай проголосують акціонери Дому.
- Бонжур, Паломо. - Бонжур.
Я думала, мене викинуть з Ritz.
Не подобається мій барліг?
Сідай.
І?
Ти підпишеш контракт з Rovel?
Вони з нами позиваються.
Якщо не підпишемо, втоплять нас у судових витратах.
Проте ми тут, бо ви хочете зробити те саме.
Позов за те, що вкрали ваш логотип.
Венсан Ледю навіть не потрудився сам мені це сказати.
- Передайте, що ми будемо боротися... - Стій. Бачу, ти розлючена.
Я маю одне питання.
- Яке? - Знаєш, чому Rovel так сильно вас хоче?
Їх цікавить не Doppel, а ти.
Вони хочуть купити екосвідомість.
Як і решта.
Але ти представляєш для них значно більшу цінність.
Діан Ровель одержима Домом «Ледю».
Може, й так, але я Кастель.
«Ледю» не позиватиметься.
Ми пропонуємо тобі роботу.
Заміни Венсана на посаді артдиректора.
Це ж абсурд!
Що ми з Є-Джі робитимемо в «Ледю»?
Те, що вмієте.
Я тобі не брехатиму.
Дочка справжнього кохання Венсана... Це ж чудова історія.
Особливо у світі моди.
«Ледю» – це, перш за все... сімейний бізнес.
Ого. А ви ненормальна.
Історії, якої ви так хочете, не існує.
Про яку сім'ю ви говорите?
Коли помер мій батько, Венсан нас прогнав.
Мені було два роки, а потім...
Мама вмерла, як мені було 11.
Я лишилася геть сама.
Де тоді була сім'я?
Ви знали мого батька?
Я впевнена, відповіді, яких ти шукаєш, усі в «Ледю».
Бонжур, мадам Ледю.
Дякую, що прийшла.
Надіюся, гільйотина не сильно тебе ранила.
Отже,
припускаю, ти голосуватимеш за рідну кровинку?
Можу спитати в тебе те саме.
Ти справді хочеш про це пожартувати?
Деякі жарти неприпустимі, Марі.
Навіть між нами.
То... твій голос буде за Робінсона?
Хоч раз підтримаєш сина.
Робінсон не потягне цю посаду.
Він це вже довів.
Ідеться про виживання нашого Дому моди.
Не помічав, що у великих родинах старший завжди успадковує більше?
Дорогенька, якщо ти просиш маєток, скажу тобі зразу: відповідь – ні.
Ні.
Маєток мені не потрібен. Я хочу «Острів мертвих».
Картина стане головним експонатом мого фонду.
Твого фонду?
Тобто твого уявного мистецького фонду?
Погодься, Венсане.
Ми з Яном проголосуємо за кого скажеш.
Навіть за Робінсона.
Браво, Нікіта.
Своєю колекцією ти всіх здивував.
Я б назвав її рефлексією.
Осінньо-зимовою рефлексією?
Принципи моєї роботи не керуються правилами сезонності.
Поздоровляю, Нікіта!
Який ти геніальний!
Ласкаво просимо в сім'ю Rovel.
Показ неперевершений!
Дякую за все, мадам Ровель.
Що скажеш?
Хочеться, щоб наступного сезону його «рефлексія» була носибельна.
Інакше полетить назад у Грузію.
Це Віктор.
Ви, напевно, застрягли в метро, й тому не тут.
Ми вже йдемо.
Залишіть нам шампанського.
Ми йдемо робити саме те, що ви хотіли.
Вікторе.
Та байстрючка нас підставила.
- Що? - Кілька слів про брата?
Я вже зробив заяву.
Жаль.
Венсан Ледю – живий доказ того, що можна бути
і геніальним, і страшенно дурним.
Що ви робите?
Стояти!
Дім Rovel давно обрав молодість і розмаїття.
Тому ми й найняли Нікіту.
Молодь завжди...
- Даруй, Аґнес. - Ще побачимось, Діан.
Біжімо. Там щось цікаве.
ROVEL ЗАЙМАЄТЬСЯ
«ЗЕЛЕНИМ» ПІАРОМ
ROVEL ЗАЙМАЄТЬСЯ «ЗЕЛЕНИМ» ПІАРОМ
- Знайдіть тих нікчемних шкідниць. - Я все зроблю.
Твій чоловік хоче мою посаду?
Але ніхто його не боїться.
Навіть тінейджерки не слухаються.
Ви ідеальна парочка.
От тепер ми в халепі.
У житті є не лише мода. Займемося чимось іншим.
- Є-Джі... - Я знаюся на НДО, пермакультурі...
Є-Джі.
А що скажеш, якщо...
якщо ми станемо артдиректорами «Ледю»?
Що?
Це тому Перль хотіла нас бачити?
Паломо, «Ледю» вже приречений!
Венсан Ледю, але не бренд.
- І це не група, а незалежний бренд. - Скоріше будинок для літніх.
Саме так! Ми могли б вдихнути в нього нове життя.
Ми знаємо, як робити прет-а-порте.
Але кутюр, висока мода...
Чи багато Домів моди нині роблять кутюр?
Я знаю скільки, дякую.
Ми казали, що ніколи не працюватимемо на такі Доми.
Не забула?
Але... ми мали б карт-бланш.
Ти що, жартуєш?
Нам промиють мозок балачками про «шлях "Ледю"».
Наші руки будуть зв'язані.
Ти вдовольнишся роллю представниці нацменшості?
Ого.
Знаю, це безглуздя.
Але мій батько пропрацював там 15 років.
І це ніби можливість ближче його узнати.
Розумію.
Але Париж, слава і все, що з ними пов'язано, – це не моє.
Ти бачиш мене в «Ледю»?
Я їм не підходжу. І не працюватиму там.
Тут, у Парижі, ти Палома Кастель.
Ось що їм треба: чиясь дочка, а не ніхто.
Це смішно. Я теж ніхто.
Я на таке не піду, Паломо.
Я хочу повернутися в Берлін.
Не роби дурниць. Їдьмо зі мною додому.
Розберися з цим. Видали з інтернету відео з графіті.
Усе, закінчую.
- Алло. - Алло, любчику.
Завтра ми скликаємо позачергові збори акціонерів.
Ти вільний чи пришлеш когось замість себе?
Збори через його звільнення?
А сам як думаєш?
Перль.
Перль!
Так, любчику?
З якого приводу збори?
Обрання наступника Венсана.
Офіційного кандидата Робінсона чи дизайнерки зі сторони Паломи Кастель.
Ти мене обставила.
Під час нашої минулої зустрічі ти хотів зі мною втекти.
Відтоді наш Дім моди занепав, ти намагався переманити Палому
і не відповідав на мої дзвінки.
У чому саме ти мене звинувачуєш?
Поки що ні в чому.
Скажімо так: ми мали однакові плани на Палому.
І вона погодилася прийти?
Упевнена, великі гроші й можливість більше узнати про батька її переконають.
То як...
проголосуєш за неї?
Знущаєшся?
Хай краще працює в «Ледю», ніж узагалі не працює в Rovel.
Я передзвоню, Бернаре.
Венсан здався.
Завтра голосування за наступника.
Робінсон...
проти Паломи Кастель.
Жартуєш?
Ні.
Я навмисно залишив її їм.
Почекаємо два сезони, поки вона не приживеться.
А потім зберемо врожай: «Ледю» й Палому.
Я повернуся в сім'ю, щоб правильно розставити наших пішаків.
Після поразки Робінсон їстиме в нас із рук.
А якщо твій небіж переможе?
Так дивно.
Тут ні душі. Жодної клієнтки.
Коли настане кінець світу й людську расу буде знищено,
Марва все одно купуватиме кутюр.
Вона тут?
Такі клієнтки, як Марва, – причина нашого існування.
Ти ба! Жизель Бюндхен власною персоною!
Ну...
Плісування дуже красиве.
Тільки сукня трохи... простакувата.
Простакувата?
Триста годин роботи, п'ятдесят метрів мережива ручної роботи,
сорок вишивальниць, ріки органзи.
Що ще ви хочете?
Річ не в сукні, Роббі.
Я вас підтримую.
Я люблю Венсана й тебе. Ви завжди були моїми улюбленцями.
Але носити нині «Ледю»?
Відважно навіть для мене.
Дякую, Солялю.
Як мені знадобиться щітка для одягу, я тобі скажу.
Дорогенький... ми всі спали з садівником.
Не переживай.
Марво, не йдіть від нас.
Тільки не ви.
Почекайте день-два, і я покажу вам щось більш футуристичне.
- Так? - Теж кутюр.
Але менш «венсанський».
То Венсан іде?
А хто наступник?
Претендентів кілька.
Більше сказати не можу.
Мій рот на замку.
ДЖІНО КАСТЕЛЬ 1961-1997
Не знаєте, від кого квіти?
Мені платять, щоб я щодня їх міняв.
Це все, що я знаю.
Квіти завжди ті самі.
Чорний арум.
Мабуть, були його улюблені квіти?
Мабуть.
На все добре.
Привіт, тату.
Дай мені знак.
Що мені робити?
Алло, Паломо.
Добре. Я згодна.
Ти зробила добрий вибір.
Я хочу 100% переробки.
Ніяких календарів моди.
Ніякої шкіри. І вуглецевий нейтралітет у короткостроковій перспективі.
Або так, або ніяк.
Добре.
Та спершу акціонери мають завтра за тебе проголосувати.
А потім обговоримо деталі.
А хто ці акціонери? Типи в костюмах?
Ні, гірше.
Весь клан Ледю.
Венсан, Віктор, Марі, її чоловік Ян і їхній син Робінсон.
Але не переживай, це лише формальність.
Ми тобі тут раді.
Упевнена, разом ми зробимо великі справи.
Добре.
Ще зідзвонимось.
Це вчитель фортепіано.
Дякую, лікарю.
Як сьогодні почуваєтесь, мадам Ровель?
Як моряк на стероїдах.
Знаєте,
підтримка близьких – вагомий для одужання плюс.
Не для такої, як я.
Вип'єш?
Якщо Палому завтра не оберуть, твоя мати більше мені не довірятиме.
Венсан купив голос Марі.
Я не матиму більшості.
Відео з Венсаном.
Воно з телефона Робінсона.
Що?
- Робінсон – джерело твоєї матері? - Це справа рук такого собі «Наварра».
Ця людина знайшла відео в телефоні твого небожа.
Іноді корисно бути невидимкою. Мама...
в моїй присутності забуває про обачність.
Чому ти зразу мені не сказала?
Твоя мати мені не довіряє.
Вона тебе перевіряє.
Для неї ти й досі Ледю.
Вона думає, що Перль усе ще тримає тебе за...
Ти знаєш, яка вона буває вульгарна.
Байдуже, що вона думає.
Я не хочу, щоб так думала ти.
А як те відео потрапило до Робінсона?
Я знаю дорогу, дякую.
Тобі не гірко, що поставив не на того коня?
Робінсоне, чув про «Острів мертвих»?
Картину Бекліна в їдальні в Бретані.
Вона завжди мене лякала. Не розумію, чому мама її любить.
Так і не простила дідуся, що віддав її Венсану.
Венсан віддав їй картину.
Взамін на її голос.
Ти таки прийшов?
Не міг знов когось замість себе прислати?
Зважаючи на обставини, я подумав, що буде краще нам зібратися разом.
Приємно вас усіх бачити.
І не на похороні.
Почнімо.
Перль, я змушений попросити тебе вийти.
Не починай, Венсане.
А що?
Вона не член сім'ї й не акціонер.
Голосування конфіденційне.
Який ти відданий традиціям.
Ти маєш погодитися.
Дякую, Перль.
Дякую, Марі.
Що ж.
Подивимось.
Даруйте.
Мадемуазель Фостер.
Віктор Ледю попросив провести вас у конференц-залу.
Пора голосувати.
Робінсон.
Робінсон. Я.
А ти, Марі?
Перш ніж голосування завершиться, я хочу дечим з вами поділитися.
Якщо можна.
Зайдіть, мадемуазель.
Перль, можеш зайти. Ти теж повинна це почути.
Це мадемуазель Шіоні.
Вона офіціантка в міністерстві культури.
Думаю, ви знайомі, Робінсоне.
Усе добре.
Переказ надійшов.
За мною.
Ти справді хотів зайняти моє місце, тхореня?
Це все був твій задум.
Я намагався запобігти поширенню відео.
- Щоб хоч сім'ю захистити. - Дивне в тебе розуміння сім'ї.
Ти за картину продала сина! Хто б казав.
Принаймні я хотіла за тебе проголосувати.
Чому ти зберігав відео у своєму телефоні?
Дарма не видалив!
Але його в мене вкрали.
Я його не надсилав.
Розумію, це важко уявити.
Каже піарник Дому моди «Ледю».
Це все через тебе!
Через тебе мене піддали громадському осуду!
Пробач.
Прости мене.
Я його не заслуговую.
Це підробка, йолопе!
Ти справді хотів зайняти моє місце?
Твій єдиний талант – бути невдахою!
Вгамуйся, Венсане.
Які ж ви всі жалюгідні.
Усі надвір. Там безпечніше.
І що тепер?
Пікнік?
Тут Wi-Fi не ловить. А будинок може прослухуватися.
Наші телефони теж.
Повторюю, мене на святі не було.
- Отже, лишилась одна кандидатура. - Ні.
Я більше не звільняюся. Збори скасовано.
Луїз і та доросліша за тебе.
Яка ще Луїз?
Моя дочка.
Ти раз її бачив.
Ти не маєш вибору.
Якщо залишишся керівником «Ледю»...
Дім збанкрутує.
Ти лишишся ні з чим.
Не буде ні стилю життя, ні почестей.
Хто ти така, щоб мене повчати, Трейсі Фостер?
Я витяг тебе з канави.
Вивів тебе в люди.
Відмив тебе від батьківського смороду риби й смаженої картоплі,
який ти привезла у валізі в Париж.
Без мене ти б зараз працювала в Sephora.
У найкращому разі!
А ти...
Ти повинен дещо зрозуміти, Венсане.
Я не твоя муза, не твоя річ, не твоя дружина, дочка чи психотерапевт.
Я директорка Дому моди,
навіть якщо ти відмовлявся дати мені це звання.
Не смій так зі мною говорити.
Більше ніколи.
Так, ти витяг мене з канави.
Але тепер саме я можу скинути туди тебе.
Тому ретельно добирай слова.
Марі.
У нас угода. Не забула?
Це правда, Венсане.
Мені ж є діло тільки до мого «крихітного фонду»,
який нізащо не буде успішний, поки ти на цій посаді.
Вибачай, дорогенький.
Я голосую за переголосування.
За Палому Кастель.
Вуаля.
Ми встромили йому ножа.
Як у «Вбивстві у Східному експресі».
Як ти узнав про офіціантку?
Це ж і моя компанія.
Я зробив за тебе твою роботу.
Власне, ти мала б мені подякувати.
І не тільки за це.
Ти варта свого звання.
Я наполягатиму, щоб ти його отримала.
Коли все трохи стихне.
Нам більше не можна бачитися, Перль.
Я не розлучуся з Каролін.
Тільки ти один і вірив, що розлучишся.
Прости.
Е ні. Не роби з мене нещасну жертву.
Вияви до мене хоч крихту поваги.
Нам ніколи не вдавалося бути кимось більшим... за оце.
Мене звільнено?
Так же ж?
Не драматизуй.
Візьми відпустку.
Квиток в один кінець у країну «побудь трохи сам-один»?
З'їздь до батька.
Він буде тобі радий.
Я не аж у такому розпачі, дякую.
З тобою у всіх лише один шанс.
Дотримуватися високих стандартів – наша справжня розкіш.
Завдяки цьому ми ті, ким ми є.
І іноді це непросто.
Щезни на деякий час, синку.
Так для всіх буде краще.
Добре?
То ви приймете пропозицію?
Авжеж, якщо це все, що ви маєте.
Якщо я вам не потрібен, освоюйтесь тут.
Добре.
Дякую, Солялю.
До побачення, мадемуазель.
Ти лишаєшся?
Думала, я покину тебе саму з сімейкою Адамсів?
Я протяг Палому Кастель в «Ледю».
І що, по голові тебе погладити?
Як ти плануєш здобути мені «Ледю»?
Я ознайомився з акціонерною угодою.
Ми знаємо, що вона захищає вашу сім'ю від викупу.
Але ми добре вміємо долати перешкоди.
Я очікую від тебе того, чого не можу купити.
Їхніх слабких місць.
Їхніх найглибших страхів і найпотаємніших бажань.
Один Ледю, щоб переконати їх усіх.
Це якраз завдання для мене.
З кого почнемо?
З твоєї сестри?
Ні.
Ми на неї нічого не знайдемо. Вона обережна.
Ні.
Почнемо з найслабшої ланки.
Дуже по-дорослому.
Куди ти йдеш з таким невдоволеним виразом обличчя?
Додому.
Для чого?
По продукти.
Як і 99% людей, які не мають особистого кухаря.
А що? Потрібна щітка для одягу?
Я ж уже вибачився.
Може, краще підеш до мене?
А в тебе на кухні є вок?
Можливо.
А що таке вок?
Мені подобається, що мій хлопець мені готуватиме.
«Хлопець»?
Ти живеш у казці.
Мій нинішній хлопець.
Гарно і просто.
Ти розливаєш, Паломо!
Окей.
Тост за нашу майбутню колекцію...
в «Ледю».
Ні, стривай. Ти ж артдиректор.
А я директорка студії,
яка хлюпається в басейні, поки ти цілу ніч працюєш.
Ось як буде.
- Так. - Ні.
Ні!
Я буду така сама, як раніше.
А якщо стану така, як вони, скажи мені.
Добре?
Або ж якщо випадково назвеш мене селючкою-собакоїдкою.
Гей.
Не думай про нього.
Що я йому скажу?
Може: «Привіт, я дочка вашого покійного кохання. Розкажіть про мого батька».
«І, до речі, надіюся, ви не проти, що я вас замінила».
Початок хороший.
Бонжур, мадемуазель Кастель.
Прошу, сюди.
Я теж була нажахана, коли вперше сюди прийшла.
Ласкаво просимо в готель де Бове.
Подарунок Людовика XIV на знак подяки Катерині Белльє,
покоївці, яка зірвала його квітку.
Дякую, що погодилася прийти в неділю.
Нам поки що треба бути обачними.
До офіційного оголошення, добре?
Добре.
Отам студія.
Отам майстерня, а отам – склад.
У лівому крилі PR-офіс і бек-офіс.
А там що? Це...
Апартаменти Венсана.
Коли я його побачу?
Ми хочемо, щоб ти знайшла свій стиль.
Ходімо?
А мого батька ніде нема?
Венсан – людина старого гарту.
Позувати на сімейному фото з чоловіком...
Наскрізь повоєнне покоління.
Скажімо так: поруч з ним буває непросто.
Але Джіно це вдавалося. По-своєму.
Хочу тобі щось показати.
Джіно вмовив Венсана дозволити йому дещо зробити в «Ледю».
Справжній переворот.
Він не встиг її завершити.
Він назвав картину «Палома».
А чому вона за завісою?
Як і все, що пов’язано з Джіно, Венсанові дуже боляче її бачити.
Мені жаль.
Дуже вже емоційне знайомство.
Хай буде відкрита.
Можна я побуду тут хвилинку?
Аякже.
Я буду в кабінеті.
Витріщаючись на неї мов у трансі, ти його не повернеш.
Люди щезають назавжди, коли ми перестаємо про них думати.
Розумію.
То от чому ти тут.
Невеличке паломництво в пошуках дитинства?
Але... ти ризикуєш відчути біль і розчарування.
А знаєш...
це лише картина.
Джіно і всього з ним пов'язаного більше для мене не існує.
Пробач.
Доброго вечора, мадемуазель.
До речі, раджу таки відвідати кабінку туалету
в клубі, у якій тебе зачали, швидко й брудно.
Знамените місце.
Венсане!
Навряд чи ви розумієте, як тепер усе буде.
Тепер я артдиректор.
І не хочу вас бачити у своєму Домі моди.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова