Разкажете ми какви чувства изпитвахте в този момент.
Тъга?
Възмущение?
Гняв?
Отчаяние?
Не изпитвах нищо. Исках само да сложа край.
ПАЛОМА
Не мога да променя историята.
Започнете нова.
Разкажете ми за нея.
За дъщерята на Джино.
Нашата дъщеря.
Лазерно изрязана неодантела.
Пет пъти по-малко отпадък от стандартната.
Ще я използвате за ревюто ли?
- И тя е много нежна. - Като истинската дантела.
Много сте печена, Моник. Такъв е изразът.
- Супер е. - Кога ще е готов първият модел?
Сигурно го искате за вчера?
Добър отговор.
Буквално преоткриваме висшата мода.
Нещо много си се разпърхала.
- Тази сутрин той ми вдигна. - Как е?
Може да не харесваш някого и без да желаеш смъртта му.
По-добре е. Покани ме да прекарам Коледа в Бретан.
Ще отидеш ли?
Готов е да говори с мен. Трябва да науча повече за миналото си.
Знам, че си обещахме да сме нещастни заедно на Бъдни вечер.
- Криво ми е, че те оставям. - Споко, тези обещания са нетрайни.
Поканил е дори Палома.
Свикни с идеята, че имаш още една племенница.
Първо да се уверя, че не е изкукал от лекарствата.
Той тръгна на психиатър. Това е позитивен ход.
Със седмици се криеше като вампир, а сега иска весела и шумна Коледа.
Коледната магия. Не си ли слушала Марая Кери?
Ако братята ми се сдобрят, ще си я въртя непрестанно.
А за плънката на петела - черен трюфел от Перигор.
Не зимен трюфел.
Вече си тук? Внимавай, Армел, много са крехки!
От лекарствата ли е, или и ти видя летяща елха?
- Извадил си тежката артилерия. - Знам какво си мислите всички.
Че ще прекараме прекрасна Коледа.
Държиш се, сякаш се каня да изгълтам бутилка белина.
Спокойно, Нели скри всички бутилки. Разкайвам се за постъпката си.
Уж не искаше да си като баща ни.
Виж, знам, че между нас невинаги всичко е било…
Мари, ти ми се притече на помощ, както винаги.
Благодаря ти. Искам да станем истинско семейство.
Само така ще спасим модната къща.
Значи си поканил Палома, защото си решил, че е член на семейството?
Въпреки станалото.
Ако се обиждах на всеки удар под кръста от някой Леду, нямаше да поканя никого.
Особено теб.
Палома направи каквото трябваше. И да, тя е член на семейството.
Поканата за Коледа няма да я превърне в Леду.
Късно е, вече е пълнолетна.
Същото беше и с Джино, не успя да го приобщиш.
Както пееше Барбара: "Не можем да върнем изгубеното време".
Как е приятелката ти, аукционистката? Жудит беше, нали?
Може би в крайна сметка е възможно да върнеш изгубеното време.
Пък и ако започнеш да възприемаш Барбара буквално,
по-добре да се самоубиеш, нали?
Споко, за теб няма подарък.
Но правилото "без подаръци" е тъпо. Какво като съм по-богат?
Ти си милионер, това е важен нюанс.
- Отхвърли идеята за подаръци до 50 евро. - Какво ще купиш с толкова?
Какво да подариш на човек, който има всичко?
- Шал? - От вълна на тибетска антилопа.
- Подаряваш шалове? - Струва 12 000 евро на черния пазар.
Трудно се намира.
- Какво ще подариш на вашите? - Нищо, не празнуваме Коледа.
На нас не ни пука за Исус.
Но пък се поглези с изключително бижу.
- Запази ли маса във "Фалафел Кинг"? - Имам по-добра идея.
Ще взема стриди от супермаркета, бутилка шампанско
- и ще гледаме коледни филми. - Загубих воля за живот.
Шегата настрана, защо не дойдеш с мен?
Шегата настрана, но ще си изкарам чудесно.
Не може, искам да изкараш ужасна Коледа със семейството ми.
Не приемам отказ. Моето щастие за под 50 евро.
Ще бъде ужасно, ще ти хареса.
ПОКАНЕН СЪМ
Харесва ми.
Походи.
Добре.
Пало.
Ще изпробваме по-здрави тъкани.
- Спокойно, има още време до ревюто. - Само след месец е.
Ако проваля първата колекция висша мода, ще ме разкъсат.
Кажи им да вървят при близките си. Няма смисъл, не става.
Ще го оправим след Коледа.
Добре.
Ами ти? Ще отидеш ли…
Да, ще отида.
- Наистина ли няма да дойдеш с мен? - Коледа с клана Леду? Забрави.
После ще разказваш.
РОВЕЛ
За мен ли е?
- Главата на брат ви ли е вътре? - Ще го дадеш ли на Луиз довечера?
Сигурна съм, че предпочитате да не карате Коледа на Острова на мъртвите.
Да, но злополуката с брат ми не ни остави голям избор.
Същата "злополука" като с баща ви.
Не разбирам защо не наричате нещата с истинските им имена.
Довечера сте на официална мисия.
- Познаваш ли я? - Трябва ли?
Жудит Розен, аукционистка в "Мийон".
Тя е и управител на фондацията фантом на сестра ви.
Както се казва, плъзнете наляво.
Двете прекарват много време заедно.
- Никой не иска да вижда сестра си гола. - Случва се, с откраднати снимки.
Сега имаш коз, за да получиш акциите на сестра си.
Би трябвало да е лесно. Майка ми ти има доверие.
Добре.
Ще ви поднеса главата на Мари като подарък.
Весела Коледа.
Люси, как се държи майка ми напоследък?
Разбирам.
Тревожа се за нея.
- Помоли Навар да наглежда и съпруга ми. - Вече го направих.
Ако чичо ти реши да се мести, ще е кошмар.
Има и път при отлив.
Тоест до утре няма мърдане от Мордор.
БЛАГОРОДНО ПОТЕКЛО ЛЕДУ ДЬО КЕРДАНЕ
Най-сетне!
Добре дошли.
- Защо не покажеш къщата на… - Солал от рецепцията, помниш ли го?
Разбира се. Солал.
Вървете.
Ако ми кажеш, че изглеждам добре, ще те върна на лодката.
Съгласна съм. Изглеждаш ужасно.
Благодаря.
Здравей, скъпи.
Всички ме смятат за избягал от лудницата.
Не се извинявай.
Може ли аз да реша какво ще кажа? И все пак искаш да ти се извиня.
- Вярно е. Защо не дойде да ме видиш? - Мислех, че не ме искаш тук.
Може ли аз да реша какво искам?
Каза, че е стара барака.
Разбере ли, че съм продал акциите си, ще се самоубие, този път успешно.
Често съм си мечтал как умира и заемам мястото му.
- Това е лошо, нали? - Донякъде.
Но е разбираемо.
Дядо ми, бащата на Венсан, се е самоубил на този остров на Бъдни вечер.
Баба ми починала, докато раждала Виктор, а той се самоубил.
Значи Коледа не е любимият ви празник.
Майка ми трябвало да се омъжи и да стане родител.
А Венсан станал безутешен сирак. За цял живот.
Виктор наследил вината, че е убил родителите си.
А аз се родих в условията на общо безразличие.
- Видя ли родословното дърво в залата? - Да.
Дори ме няма там.
Осъзнах нещо, когато дойдохме.
Това е последната ми Коледа с тях.
След месец няма да ми говорят. Ще остана сам.
Правилно ли постъпвам?
Да намериш щастие, вместо да се жертваш за тях?
С приятелките ми научихме труден урок - понякога трябва да гледаш себе си.
Даяна, Фърги, Меган.
Поне последната дума не е твоя.
Радвам се, че дойде.
Здравей.
- Да ти представя Солал. - Вуйчо ми.
Здравейте.
Ще те оставя да се настаниш.
До после.
Влез.
Венсан вече е друг човек. Буквално.
- Твърде много лекарства? - Мисля, че е искрен.
Странно е отново да съм в тази стая с теб.
Венсан е преобзавел всичко. Почти нищо не ми е познато.
И все пак…
е пропуснал това.
Това не е ли мания - да закачиш моя снимка в гардероба си като тийнейджър?
Бях влюбен до уши.
Колко трогателно.
И плашещо.
Типично за теб.
Преди да измоля завръщането ти, трябва да съм сигурна, че го искаш.
Ако пак дадеш назад, ще го приема тежко.
Ще ти върна полагащото ти се място, отнето от Венсан.
А в замяна ще направиш същото за мен.
- Искам да съм член на това семейство. - Странно желание.
Но съм съгласен. Ще получиш акциите си.
Може и да се сбъдне.
Старата ни мечта.
Стара - със сигурност.
Да не се хваля, но за първа партида са превъзходни.
- На кого пишеш на Бъдни вечер? - На никого.
Не е за вярване! Тя доведе Венсан до самоубийствена депресия
и има наглостта да закъснява.
Пропуснал ли съм нещо? Пак ли са заедно?
Той е работил като модел, нали? Солал ли се казваше?
Искаше да е модел.
Едва ли ще е на рецепцията още дълго.
- Откога са заедно? - От няколко месеца, защо?
Питам.
Сладка двойка са.
- Да взема ли чантата ви? - Да.
- Може ли якето ви? - Разбира се.
- Благодаря. - А чантичката?
Насам.
Добре дошла.
Не знаех какъв е дрескодът.
Съвършена си.
Заповядай.
За теб. Малък подарък.
Не трябваше.
Когато бях на осем, ходих на зъболекар.
Видях снимки от едно твое ревю в "Пари Мач".
Не знаех кой си. Мама не ми беше казала за теб.
Но изпитах силно желание да стана като теб.
В чакалнята имаше хартия и моливи за децата.
Ти вдъхнови първата ми скица.
Вече си била Леду.
Благодаря.
Венсан.
- Съжалявам за… - Недей. Не се тревожи.
С теб имаме още много неща за обсъждане.
Ти като Мадона?
Не, аз съм.
Чудо е, че не си гей.
- Или пък проклятие. - Никой не е съвършен.
Робансон, облечен като кралицата на Навара.
Не е вярно, бях облечен като Сиси.
За 40-ия рожден ден на мама.
Вече познаваш всички.
Здравейте.
- Татко. - Благодаря.
Весела Коледа.
Не сме ли големи да пишем на Дядо Коледа?
- Семейна традиция. - Наследствена.
- Мамо. - Благодаря.
Коледните желания датират още от жените в Бретан,
които си пожелавали отплавалите им съпрузи да се завърнат невредими.
Ние пък си пожелавахме дантелите да се продават добре.
После - колекциите.
Накрая започнахме да си пожелаваме яхти и скъпи картини.
- Традицията е спазена. - Трябва ли да хулиш всичко?
Моето е същото от 30 години.
- Иззет на митницата? - Подари го на чистачката.
Много е красив. Благодаря ти, Робансон.
Какво правим, щом напишем желанието си?
Слагаш го в бутилка
и я хвърляш в океана.
Спокойно, стъклото е биоразградимо. Къде е Солал?
Не ти плащат да ядеш стриди. Другия път вдигни.
Край, отказвам се. Говоря сериозно. Мога да ви разоблича.
А ние можем да те хвърлим в Сена.
- Ти решаваш. - Солал?
- Добре ли си? - Да.
Съжалявам, вечерта се проточи.
Излъгах те.
Весела Коледа.
Не е венчален пръстен.
Ти си единственият, който ме прави по-добър човек.
Боже, колко банално! А сега разкарай този боклук.
Иска ми се да си тук с мен.
Кажи го пак и веднага скачам в колата.
Не искам повече да живея без теб.
Ела при мен. Ела час по скоро.
- Трябва да се върна при другите. - Весела Коледа с Краля на стридите.
- Жудит. - Да?
Нищо. Скоро ще се видим.
Съпругът ти знае ли?
Че му изневеряваш с Жудит - нали така се казва?
Още имаш гадния навик да подслушваш.
Значи си бисексуална?
Пред теб ли да се оправдавам? Спокойно, няма да се развеждам.
Нима толкова години не съм познавал сестра си?
- Просто добросърдечно любопитство, а? - Мари.
Бракът и сексуалният ти живот са си твоя работа.
Но след като толкова държиш семейството и къщата да са единни,
съм изненадан, че поемаш такъв риск.
Всички сме вземали решения, разтрогващи "единството".
- Аз поне съм дискретна. - Мислиш, че си дискретна?
Не захвърлям всичко, за да отворя лавка за хамбургери с приятелката си.
- На 55 съм. Забавлявам се. - И можеш да спреш по всяко време, нали?
- От опит знам, че не става така. - Да, и не ми говори за почтеност.
Само че аз…
Какво?
Какво ти?
Май ще се разведа.
Време беше.
Имаш късмет. Разводът е лукс, който не мога да си позволя.
А искаш ли го?
Ще намерим решение.
Жертвала си много за нас.
За какво говорите?
За теб.
Ето.
Тук ти прекара първите две години от живота си.
С удоволствие бих те задържал само за себе си.
Но животът имаше други планове.
Венсан, аз…
Трябва да ти кажа нещо.
- Относно Виктор. - Така ли? Тревожиш ме.
Сигурен ли си?
- Моля? - Добре ли си го обмислил?
Разбира се. Взех решение, подписах.
Какво ти става? От шест месеца ме юркаш, а сега ме разколебаваш?
Още можеш да върнеш парите.
Предадеш ли ги веднъж, няма връщане назад.
Ще бъдеш ренегатът. Искам да съм сигурен, че го разбираш.
- Защото после е много болезнено. - Разправяше ми точно обратното!
Мама, Венсан и ти ме смятате за черната овца.
Понеже не съм чел седемте тома на Пруст и вместо Шуберт слушам Роби Уилямс.
- И съм смотан. - Робансон.
Знаеш, че съм прав.
Но намерих семейство, което ще ме приеме и няма да бърчи нос, когато вляза.
Винаги съм го искал.
Но Ровел никога няма да бъде твоето семейство.
Какво всъщност искаш?
Нещастен си в "Ровел", но не е речено, че и аз ще бъда.
Нали, вуйчо?
- И какво, просто да я хвърля? - Колкото можеш по-далеч.
Говорих с Венсан да се върнеш.
- Как реагира? - Всичко ще е наред.
Ако е последната ми Коледа с тях, радвам се, че си тук.
Защото е първата с теб.
Робансон, трябва да ти кажа нещо.
Излъгах те.
Петелът ще изсъхне.
- Най-после! Сядат. - Започваме!
Да, шеф.
Ако обичаш, Нели.
Блед си като платно. Болен ли си?
- Чашата с вода е пред теб. - Изглежда болен, нали?
- Не си сложих противогрипна ваксина. - Сигурно е от стридите.
Невъзможно. Проверих сутринта, съвсем пресни са.
Изхвърлихме твоите.
Иначе всички щяхме да повръщаме. Стига с тези стриди.
Долей на майка ми, за бога!
Палома, първата ти колекция висша мода. Колко вълнуващо.
Какво си ни подготвила?
Извинявай, но по-добре да не обсъждаме колекцията.
Не получих бележка с одобрените теми за обсъждане.
Не искам да се вдига шум. Да говорим за нещо друго.
Не, любопитен съм, разкажи ни.
Слушай, Виктор, исках да си тук, за да прекараме една нормална Коледа.
- Като едно време, а не да се ръфаме. - Това е нормално за нас на Коледа!
Сигурно мислиш, че съм дошъл на шпионска мисия.
Хората реагират спрямо чуждото поведение.
Взаимно е.
Покажи й фабриката за дантели.
Знаеш ли, че някои от становете са стогодишни?
А също и някои плетачки.
Всъщност Палома е разработила лазерно изрязана неодантела.
- Много е интересно. - Да, видях първите тестове.
Горена тъкан, нали?
Невероятно е, че няма за какво друго да си говорим.
- Значи не е истинска дантела. - Там е проблемът.
Браво, само за шест месеца успя да промениш правилата.
- Традициите, Ян. - Традициите често пречат на напредъка.
Ако нищо не се променя, това води до застой.
- Съгласен ли си? - Колекцията не е моя.
Солал, запознат ли сте с Бретан?
- Не. - Солал не обича дъжд и жълти дъждобрани.
Но има други хубави качества.
Майстор е на измамата,
на заблудата.
Дори на симулацията.
И в леглото ли симулираше?
Робансон, да излезем на въздух.
Любовна разпра и сух петел са множко за една вечер.
Солал е способен да те заблуди, че те обича,
а всъщност му плащат, за да те шпионира.
Кажи ми, колко ти платиха, за да откраднеш клипа с Венсан от мен?
- Моля? - Сред нас е имало "къртица".
Солал работи за Ровел.
И, разбира се, Виктор е знаел.
Не.
Не знаех за Солал.
Перл, кълна ти се.
Как може да съм бил толкова глупав?
- А ти… - Венсан, не си го изкарвай на него.
- Ти си отговорен, точка. - И Виктор е виновен.
Венсан, изслушай го, моля те. Това е шанс да сложим край на враждата.
- Прости му. - Луда ли си? Ще се обадя на Нелсън.
Ще ги съдим, няма друго решение.
Здравейте, г-н Леду.
- Радвам се да ви чуя. - Ровел ни шпионира. Сам ли сте?
- И сега? - Нищо.
Ще изчакаме да свършат.
Колко са му платили, за колко време, какво е откраднал - ще ни каже всичко.
Сега плаче на горния етаж. Робансон ще го накара да говори.
Нелсън, Перл е. Солал заяви, че ще свидетелства срещу Ровел.
Не, може да каже, че сте го задържали против волята му и ще загубим делото.
А какво да правим? Да му занесем билков чай?
Чуйте ме.
Да пренощува в къщата на пазача. Включете охранителните камери.
Нелсън, трябва да ви съобщя, че Виктор Леду току-що влезе.
Останете на линия.
Виктор, предупреждавам те, че този разговор се записва.
Знаеше ли, че Диан Ровел е пратила шпионин?
Не.
- Естествено, че знаеше. - Дори аз знаех!
От самото начало знаех, че няма да спреш пред нищо, за да ни смажеш!
- Да говорим утре. - Перл.
Ако действията на Виктор не те шокират, значи имаме проблем и с теб.
Предлагам да гласуваме незабавно дали да повдигнем официални обвинения.
"За".
- "Против". - "За".
Това, което причинихте на Робансон, е отвратително. "За".
И Ян е с мен.
И така, предложението е прието с мнозинство.
- Нелсън, на линия ли сте? - Да.
Модна къща "ЛЕДУ" ще предприеме юридически действия срещу групата "Ровел",
госпожа Диан Ровел и господин Виктор Леду.
Пак ще ви се обадя.
До сутринта да те няма.
Приеха офертата ти.
Съжалявам.
Ще спиш в къщата на пазача.
Можеш да си тръгнеш, когато пожелаеш.
Засега пътят е под вода, но утре сутрин при отлива ще поръчаме лодка.
Забранено ми е да говоря с теб.
И трябва да те помоля за диаманта. Ще го сметнат за манипулиране на свидетел.
Здравей.
Всяка Коледа на сем. Леду ли е такава?
Гладна ли си?
Да.
- Ела с мен. - Добре.
Баща ми беше ли вече болен, когато…
Той не знаеше. Но не зарази майка ти, слава богу.
А не те ли дразнеше,
че спи с други?
Знаеш ли, дотогава отношенията ни се бяха развили.
Значи родителите ми са били разюздани купонджии, преспали след гуляй.
Чудесен старт в живота.
Защо са решили да се родя?
Когато Лола забременя, се паникьосаха.
Но после решиха, че те искат.
И тримата те искахме.
Родителите ти те обожаваха.
Но бяха много млади и неопитни.
А аз…
Исках те само за себе си.
Мислех, че на никого не му е пукало за мен.
А всъщност съм имала трима родители.
След смъртта на Джино…
Ти ми помогна да се съвзема. Бях вманиачен по теб.
Исках да бъдеш моя наследница.
Признавам, че се държах така, сякаш майка ти не съществува.
Една сутрин на нея й писна и те отведе.
И аз…
Насилих се да те забравя.
- Значи е било по-лесно да ме намразиш. - Далеч не беше лесно.
Повярвай ми.
Е, харесва ли ти омлетът на старчока от Бретан?
Омлетът е много вкусен.
Кълна се, че щях да ти кажа. Не знаех за Солал.
В Ровел следят всекиго. Включително и мен.
Това те прави доброволна жертва.
Съжалявам.
За това, че си искал да ни съсипеш, или за това, че ме излъга два пъти?
Да се върнеш, да бъдем заедно.
Наистина ли го искаше?
Или беше поредният ход
от теб и сем. Ровел?
Да не ме беше питала.
Винаги си имал нужда от враг, за да намериш смисъл.
Толкова си самодоволен. Омразата към мен те държи жив.
Очакваш да ти благодаря ли?
Знаеш ли, за малко да успееш.
Имаше отлична пиарка.
Да, Перл ми разказа за вашия проект. Голямото завръщане на брата ренегат.
Можеше да свикна с тази идея.
Щеше да е идеално. За къщата, за семейството.
- И за Перл. - Ти никога не си искал да бъдем заедно.
А ти наистина ли го искаше? Бори ли се за нея?
Всичко ли опита, за да бъдеш с нея?
Тя беше бременна. От теб.
Можеше да остави детето, ако ти се беше доверила.
Но амбициите ти винаги са направлявали действията ти.
Почти не си човек.
От деня на раждането си носиш смърт, където и да отидеш.
Като се започне от майка ни.
Последния път, когато бяхме тук,
ти ми наговори ужасни неща.
И сега искаш да ми го върнеш?
Пък и от доста време ми нямаш доверие.
Защо не ми каза за Палома? Че си искал да я осиновиш?
Мисля, че знаех какво ще стане.
Че ще ме предадеш.
- Че не мога да ти вярвам. - И ти ме предаде.
Уж бях твоята "половинка" и нямаше тайни от мен.
- Но си скрил най-важното. - Тази глава от живота ми бе лична.
Мислех, че е затворена завинаги.
Ако не си искрен, тя няма да се съвземе.
В какво точно ме обвиняваш?
Наистина ли искаше да умреш?
Винаги си намирал свежа кръв, която да те възкреси.
- Умееш да подбираш съюзниците си. - Поне по-добре от теб.
Ситуацията в "ЛЕДУ" е такава, каквато е. Виктор няма да се върне.
Така че или ще се справиш, или ще приема оставката ти. Ясен ли съм?
Да.
Пределно ясен.
Превод на субтитрите Живко Тодоров