Řekněte mi, co jste v tu chvíli cítil.
Smutek?
Podráždění?
Vztek?
Zoufalství?
Nic.
Chtěl jsem konec.
Nemůžu přepsat dějiny.
Začněte nové.
Povězte mi o ní.
O Ginově dceři.
Naší dceři.
MÓDNÍ DŮM
Je to laserem vyřezaná krajka.
Při výrobě vzniká pětkrát míň odpadu.
Chcete kolekci ušít z ní?
Je pořád hodně křehká.
Jako opravdová krajka.
Vy jste hustá, Monique.
To je jenom obrat.
To nic.
Kdy bude hotový první model?
Nejspíš včera, že ano?
Správná odpověď.
No fakt, neprovádíme právě v couture revoluci?
Tys snídala jednorožce, nebo co?
Ráno mi zvedl mobil.
Jak je na tom?
Co je? Můžeš lidi nesnášet, aniž bys jim přála smrt.
Už je mu líp.
Pozval mě do Bretaně oslavit Vánoce.
A pojedeš?
Je připravenej si promluvit.
Chci znát svůj původ.
Vím, že jsem slíbila, že spolu budeme na Štědrej večer depkařit.
- Nerada to ruším, ale… - Mlč.
Podání ruky není žádná smlouva.
Pozval dokonce i Palomu.
Zvykej si.
Máš další neteř, Marie.
Jistě, ale až si budu jistá, že z něj nemluví prášky.
Poslyš, chodí k němu terapeutka.
To je dobré znamení.
Týdny se skrýval jako upír,
a najednou chce opulentní Vánoce.
To je kouzlo svátků.
Jak to zpívá Mariah Carey, ne?
Jestli se moji bratři nepohádají, budu ji poslouchat do zblbnutí.
A coby nádivka do kapouna poslouží černé périgordské lanýže.
Nikoli zimní lanýže.
Ty už jsi tady?
Pozor, Armelle, jsou křehké.
Můžou za to prášky, nebo jsi taky viděla létající stromeček?
Vytáhl jsi těžký kalibr.
Vím, co si myslíš. Co si všichni myslíte.
Že nás čekají báječné Vánoce.
Děláš, jako bych se chystal vypít lahev bělidla.
Neboj, Nelly všechny schovala.
Mrzí mě, co jsem udělal, jasné?
Nikdy jsi nechtěl být jako otec.
Poslyš.
Vím, že náš vztah nebyl vždycky tak docela…
Marie, Marie.
Stálas při mně.
Jako vždycky.
Díky.
Chci, abychom byli opravdová rodina.
Jenom tak dům zachráníme.
Takže jsi pozval Palomu,
protože už ji považuješ za člena rodiny?
Přes všechno, co bylo?
Kdybych se urazil kvůli každé podpásovce od někoho z rodiny, nepozvu nikoho.
Zvlášť ne tebe.
Paloma udělala, co musela.
A ano, patří do rodiny.
Vánoční pozvání z ní Leduovou neudělá.
Už je pozdě, je dospělá.
S Ginem to bylo totéž.
Neuspěl jsi.
Jak zpívala Barbara: „Ztracený čas už zpátky nezískáš.“
A jak se má tvá dražební přítelkyně? Judith, správně?
Třeba člověk ztracený čas získat může.
Nikdy nevíš.
Navíc, pokud začneš Barbaru brát moc doslovně,
musela by ses tady na místě zabít, ne?
Klid, pro tebe nemám.
Ale nedávat si dárky je hloupý. No co, že nejsme stejně bohatí?
Ty jsi milionář. Drobnej detail.
A nápad s dárky pod 50 eur jsi zavrhl.
Co za to koupíš?
Co dáváš lidem, kteří mají všechno?
- Šál? - To je šáhtúš.
Dáváš jim šál?
Jeden stojí 12 000. Je to nelegální.
Nedají se sehnat.
- Co dáš příbuzným ty? - Nic.
My Vánoce neslavíme. Ježíš je nám ukradenej.
Ale pomohl sis k fakt výjimečnýmu šperku.
A rezervoval sis i stůl v Králi falafelu?
Něco lepšího.
Stavím se v supermarketu, koupím si ústřice,
lahev šampaňskýho
a tadá, budu koukat na vánoční filmy.
Ztrácím chuť žít.
Ale teď vážně, nepojedeš se mnou?
Teď vážně, fakt mě čeká bezva večer.
Tak to ne, musíš protrpět strašnej večer s mojí rodinou.
Konec diskuze. Uděláš mi radost za míň než 50 eur.
Bude to děsný, užiješ si to.
JSEM ZVANÝ
Pěkný.
Projdeš se?
Tak jo.
Palo…
Otestujeme odolnější verze, dobře?
Neboj, do přehlídky ještě máme čas.
Sakra, zbývá měsíc.
Jestli podělám první kolekci couture, je se mnou amen.
Hej.
Pošli je domů k rodinám. Tohle už nemá cenu.
Vyřešíme to po Vánocích.
Dobře.
A co ty? Hodláš…
Jo, pojedu tam.
Fakt nechceš jet se mnou?
Vánoce s klanem Ledu? Ne, díky. Můžeš mi to povyprávět.
Pro mě?
Hlava vašeho bratra?
Můžeš to večer dát Louise?
Jistě byste raději Vánoce trávil jinde než na Ostrově mrtvých.
Ano, ale bratrova nehoda nám nedává moc na vybranou.
Stejná nehoda jako u vašeho otce.
Zaráží mě, jak se bráníte nazývat věci pravými jmény.
Dnes večer jedete na oficiální misi.
Znáš ji?
Měl bych?
Judith Rozenová, dražebnice u firmy Millon.
A také kurátorka přízračné nadace vaší sestry.
Swipe left, jak se říká.
Tráví spolu opravdu hodně času.
Nikdo nechce svou sestru vidět nahou.
Riziko kradených fotek.
Teď máš páku. K získání sestřina podílu.
Měla by to být hračka.
Matka ti důvěřuje.
Dobře.
Přivezu vám Mariinu hlavu v dárkové krabici.
Veselé Vánoce.
Lucy, jak se poslední dobou moje matka chová?
Mám oči.
Dělá mi starosti.
Požádejte Navarreho, ať sleduje i mého muže.
Už se stalo.
Až se strejda rozhodne stěhovat, bude to peklo.
Při odlivu sem vede silnice.
Musíme v Mordoru trčet do zítřka.
UROZENÝ ROD LEDU DE KERDANET
No konečně!
Vítejte.
Co kdybys šel ukázat sídlo…
Solalovi. Z recepce, víš?
Jistě, Solal.
Jen běžte.
Opovaž se říct, že vypadám dobře, a letíš zpátky na člun.
Souhlasím s tebou.
Vypadáš příšerně.
Díky.
Ahoj, drahoušku.
Všichni mě mají za cvoka.
Nemusíš se omlouvat.
Smím sama rozhodnout, co chci říct?
A ty chceš slyšet moji omluvu.
No jistě. Proč jsi nepřijela?
- Myslela jsem, že mě nechceš vidět. - Smím sám rozhodnout, co chci?
Tohle že je zřícenina?
Až zjistí, že jsem prodal podíl, trefí ho.
Tentokrát mi to nepodělá.
Mockrát jsem se viděl, jak ho po smrti nahrazuju.
Hrozný, ne?
Docela jo.
Ale pochopitelný.
Můj děda, Vincentův táta, se na tomhle ostrově o Vánocích zabil.
Prvně babička umřela při Victorově porodu a pak tohle.
Vánoce asi nejsou vaše oblíbený svátky.
Máma se musela vdát a stát se matkou.
A z Vincenta byl neutěšitelnej sirotek.
Nadosmrti.
Victor zdědil pocit viny za smrt obou rodičů.
A já se narodil do všeobecný lhostejnosti.
Viděls ten rodokmen na chodbě?
Jo.
Ani v něm nejsem.
Když jsme přijeli, něco mi došlo.
Letos s nimi slavím Vánoce naposledy.
Za měsíc se mnou už ani nepromluví.
Budu úplně sám.
Dělám dobře?
Budovat vlastní štěstí, místo aby ses obětoval?
S kámoškama už jsme pochopili, že občas musí jedinec stát nad kolektivem.
Diana, Fergie, Meghan.
Aspoň jsi neměl poslední slovo.
Jsem rád, žes přijel.
- Čau. - Čau.
Tohle je Solal.
Můj strejda.
Dobrý den.
No, nechám tě vybalit si věci.
Zatím.
Dále.
Vincent je nový člověk.
Naprosto.
Přemíra prášků?
Podle mě se vážně změnil.
Je zvláštní stát v tomhle pokoji, s tebou.
Vincent ho úplně předělal.
Moc tady toho nepoznávám.
Ale…
tohle mu zjevně uniklo.
Nebyls trochu posedlý, vylepovat si můj plakát jako puberťák?
Jenom po uši zamilovaný.
Dojemné.
A děsivé.
No celý ty.
Než budu prosit o tvůj návrat,
chci jistotu, že o něj vážně stojíš.
Jestli znovu vycouváš,
opravdu mě naštveš.
Vrátím ti tvoje místo, které ti Vincent upřel.
A ty na oplátku uděláš totéž pro mě.
Chci do téhle rodiny patřit.
Zvláštní přání.
Ale souhlasím.
Dostaneš svůj podíl.
Tak se přece jen splní.
Náš starý sen.
Starý, to opravdu je.
Ve vší skromnosti si myslím, že na první várku jsou vynikající.
Komu takhle o Štědrém večeru píšeš?
Nikomu.
Neuvěřitelné.
Uvrhne Vincenta do sebevražedné deprese, a má tu drzost přijet pozdě.
Poslyš, uniklo mi něco?
Jsou ti dva zase spolu?
Dělával modela, ne?
Solal, správně?
Chtěl.
Pochybuju, že zůstane v recepci nějak dlouho.
Jak dlouho už jsou spolu?
Několik měsíců. Proč?
Jen tak.
Jsou rozkošní.
- Smím vám vzít tašku? - Ano.
- Smím vám vzít kabát? - Jistě.
Děkuju.
A kabelku?
Tudy, prosím.
Vítej.
Jsem… Nevěděla jsem, jaký je dress code.
Jsi dokonalá.
Tohle je…
To je pro vás. Není to nic závratnýho.
To jsi nemusela.
V osmi letech jsem šla k zubaři.
Viděla jsem tam v Paris Match fotku jedné vaší přehlídky.
Netušila jsem, kdo jste.
Matka mi o vás nevyprávěla.
Ale vzpomínám si, že jsem cítila silnou potřebu být jako vy.
V té čekárně měli pro děti papír a tužky.
Inspiroval jste mě k první skice.
Už jsi byla Leduová.
Díky.
Vincente, já…
- Mrzí mě, co jsem řekla… - Ne.
Netrap se tím.
Ty a já máme spoustu jiných témat k probrání.
Tady máš být Madonna?
To jsem já.
Zázrak, že jsi hetero.
Nebo možná prokletí.
Nikdo není dokonalý.
Tady je Robinson jako královna navarrská.
Ne, to teda ne.
To jsem byl Sissi.
Na máminy čtyřicetiny.
Počítám, že už všechny znáš.
Dobrý večer.
- Tati. - Děkuju.
Veselé Vánoce.
Nejsme na dopisy Santovi trochu staří?
Je to rodinná tradice.
Tradice našich předků.
- Mami. - Díky.
S vánočním přáním začaly bretaňské ženy,
které psaly jména svých manželů na moři
a přály si jejich návrat.
Potom jsme si přáli, aby se krajka dobře prodávala.
A potom kolekce.
A nakonec jsme si začali přát jachty a Soulagesova díla.
- Tradice zachráněna. - Musíte všechno poplivat?
Já si 30 let přeju totéž.
- To pro tebe zabavili celníci? - Dej to svojí uklízečce.
Nádhera. Mockrát díky, Robinsone.
Až to napíšu, tak co?
Pak vložíš svůj vzkaz do lahve.
A tu hodíš do moře.
Je to sklo, neboj. Rozloží se.
Kde je Solal?
Neplatíme vám za pojídání ústřic. Zvedejte to.
Je po všem.
Končím.
Mluvím vážně. Můžu vás prásknout.
A my vás můžeme hodit do Seiny.
Volba je na vás.
Solale?
- V pohodě? - Jo.
Promiň, že se to tak vleče.
Lhal jsem ti.
Veselé Vánoce.
Prsten to není.
Prostě jsi jedinej, kdo ze mě dělá lepšího člověka.
Bože, to zní otřepaně.
Tu cetku zahoď.
Kéž bys tu byla se mnou.
Zopakuj to, naskočím do auta a hned jsem u tebe.
Už bez tebe nechci být.
Přijeď.
Honem za mnou přijeď.
Musím zase za nimi.
Veselé Vánoce s panem Ústřicou.
Judith.
Ano?
Ne, nic.
Na viděnou.
Tvůj muž o tom ví?
Že ho podvádíš s Judith? Říkám to správně?
To tvoje poslouchání za dveřmi je hnusný zlozvyk.
Jsi bisexuální?
Mám se ospravedlňovat?
Neboj, nerozvedu se.
O to nejde, jen se ptám, jestli svou sestru vůbec znám.
Jen se o mě upřímně zajímáš, jo?
Marie.
Tvoje manželství a sexuální život jsou tvoje věc.
Ale právě ty jsi hrozně posedlá jednotou rodiny a domu.
Jen mě překvapuje, že tak riskuješ.
Všichni jsme tu naši jednotu nějak narušili.
Já to aspoň dělám tajně.
Tohle mělo být tajně, jo?
Nehodlám přece všechno zahodit
a otevřít si s přítelkyní bufet.
Je mi 55.
Bavím se.
A můžeš kdykoli přestat, jo?
Já ze zkušenosti vím, že to tak nefunguje.
Přesně, ty o integritě pomlč.
Jenže já…
Co?
Ty co?
Asi se rozvedu.
No to je dost.
Máš štěstí.
Já si takový luxus nemůžu dovolit.
A chtěla bys?
Najdeme řešení.
Obětovala jsi pro nás dost.
O čem si povídáte?
O tobě.
Tady to je.
Tady jsi strávila první dva roky života.
Býval bych si tě rád nechal jenom pro sebe.
Ale život měl jiné plány.
Vincente, já…
Musím ti něco říct.
Týká se to Victora.
Jo? Teď mě děsíš.
Jsi si jistý?
Cože?
No, vážně sis to promyslel?
No jasně. Už jsem se rozhodl, podepsal jsem.
Co je s tebou?
Půl roku mě uháníš, a teď ve mně vyvoláš pochyby?
Pořád ty peníze můžeš vrátit.
Jakmile je zradíš, už není cesty zpátky.
Budeš odpadlík.
Chci mít jistotu, že to chápeš.
Protože potom…
přijde bolest.
Zatraceně, říkals mi přesnej opak.
Máma, Vincent i ty mě máte za černou ovci.
Nečetl jsem totiž Hledání ztraceného času a mám radši Indochine než Schuberta.
- A jsem trdlo. - Robinsone.
Jo, je to tak, já to vím.
Ale našel jsem rodinu, co mě přijme a nebude nade mnou ohrnovat nos.
Přesně to jsem chtěl.
Ale Rovel nikdy nebude tvoje rodina, o tom něco vím.
Co vlastně chceš?
Ty jsi možná u Rovelu nešťastnej, ale já třeba nebudu.
Jasný, strejdo?
Co mám dělat? Prostě hodit?
Co nejdál.
Probrala jsem s Vincentem tvůj návrat.
Co říkal?
Bude to dobré.
Jestli tady slavím naposledy, jsem rád, že s tebou.
Protože s tebou je to poprvý.
Robinsone, musím ti něco říct.
Lhal jsem ti.
Kohout bude úplně vysušený.
- Konečně jdou ke stolu. - Jdeme na to!
Ano.
Nelly, prosím vás.
Jsi bledý jako stěna. Není ti nic?
Vodu máš před sebou.
Nevypadá nemocně?
Já se letos proti chřipce neočkoval.
V pohodě, to asi ty ústřice.
Nesmysl, ráno jsem je kontroloval. Jsou naprosto čerstvé.
Tvoje jsme vyhodili.
Jinak bychom teď všichni zvraceli. Dost bylo ústřic, ano?
Dolijte i mámě, proboha vás prosím.
Takže, Palomo.
První kolekce couture.
Vzrušující.
Co pro nás máš?
Promiňte, ale radši bych tu o kolekci nemluvil.
Žádný seznam schválených témat se ke mně nedostal.
Nechci dělat scény. Promluvme si o něčem jiném.
Ne, mě to vážně zajímá. Povídej.
Poslyš, Victore.
Pozval jsem vás sem, abychom mohli normálně oslavit Vánoce.
Jako dřív.
Ne do sebe rýpat.
A to normálně neděláme?
Možná si myslíš, že jsem tady na výzvědné misi.
Lidé reagují na to, jak s nimi zacházíš.
A naopak.
Měl bys jí ukázat krajkářskou dílnu.
Některé z těch stavů jsou víc než 100 let staré.
I někteří z krajkářů.
Paloma právě vyvinula novou krajku vyřezávanou laserem.
Je vážně zajímavá.
Viděla jsem první vzorky. Je to vlastně ohořelá látka, ne?
Je opravdu k nevíře, že se neumíme bavit vůbec o ničem jiném.
- Pak to vlastně není krajka. - A v tom je ta potíž.
Výborně, po pouhých šesti měsících už přepisujete pravidla.
Tradice, Yanne.
Ale tradice často stojí v cestě pokroku.
Když se v jistou chvíli něco nezmění, už se nezmění nic.
Ty s ní souhlasíš?
Není to moje kolekce.
Solale, vy znáte Bretaň?
Ne.
Solal nemá v lásce mrholení a žlutý pršipláště.
Ale vyniká v jiných věcech.
Třeba ve lhaní.
V přetvářce.
A v předstírání.
Předstírals i v posteli?
Robinsone, pojďme na vzduch.
Partnerská hádka a suchý kohout jsou na jeden večer moc.
Solal vás opravdu mistrovsky přesvědčí, že vás miluje,
i když mu ve skutečnosti platí za to, že vás špehuje.
Pověz mi, kolik ti dali za to, abys mi ukradl to Vincentovo video?
Co prosím?
Měli jsme tu špiona.
Solal dělá pro Rovel.
Jo, a Victor to samozřejmě věděl.
Ne.
Ne, já…
O Solalovi jsem nevěděl.
Perle, přísahám.
Jak jsem mohl být tak hloupý?
- A ty. - Vincente, nevylévej si to na něm.
Vinu neseš ty a tečka.
Ale Victor taky.
Vincente, vyslechni ho.
Máš příležitost ten spor ukončit.
Odpusť mu.
Přeskočilo ti?
Volám Nelsonovi.
Tohle má jediné řešení, a to v soudní síni.
Zdravím. Milé, že voláte. Veselé Vánoce.
Teď vážně. Rovel nás špehuje. Jste sám?
Co budeme dělat teď?
Nic.
Počkáme, až skončí.
Kolik mu platili, jak dlouho, co ukradl. Poví nám všechno.
Právě vzlyká o patro výš.
Robinson to z něj vytáhne. Klidně hned.
Nelsone, tady Perle.
Solal prý bude proti Rovelu svědčit.
To ne.
Mohl by říct, že jsme ho drželi, a žaloba by šla ke dnu.
Tak co uděláme?
Nabídneme mu bylinkový čaj?
Poslouchejte.
Na noc ho přestěhujte do hlídačova domu
a zapněte bezpečnostní kamery.
Nelsone.
Musím vás informovat, že vešel Victor Ledu.
Vydržte chvilku.
Victore, upozorňuju tě, že hovor je nahráván.
Věděl jsi, že nás Diane Rovelová špehuje?
Ne.
- Jistěže věděl. - I já to věděl!
Už od začátku!
Věděl jsem, že nás za každou cenu zničíš!
- Pojďme se na to vyspat. - Perle.
Jestli tě Victorovo jednání nešokuje, máme vážný problém i s tebou.
Navrhuju okamžitě hlasovat o podání oficiální žaloby.
Pro.
Proti.
Pro.
Provedli jste Robinsonovi ohavnost.
Pro.
A Yann je se mnou.
Dobře, takže schváleno většinou.
Jste tam, Nelsone?
Ano.
Vezměte na vědomí, že dům LEDU chce učinit právní kroky proti skupině Rovel,
paní Diane Rovelové a panu Victoru Leduovi.
Ještě se ozvu.
Ráno ať jsi pryč.
Přijímáme tvou nabídku.
Mrzí mě to.
Stěhuješ se do hlídačova domu.
A upozorňuju tě, že můžeš kdykoli odjet.
Teď je silnice pod vodou, ale ráno za odlivu odplujeme na člunu.
- Prosím… - Nesmím s tebou mluvit.
A musím tě požádat
o ten diamant.
Mohli by to brát jako ovlivňování svědka.
Dobré ráno.
Takhle u vás Vánoce vypadají vždycky?
Máš hlad?
Jo.
Pojď se mnou.
Dobře.
Byl táta už nemocnej, když…
Nevěděl to.
Ale tvoje máma naštěstí nebyla.
A vám nevadilo…
že spal s jinými?
Víš, tou dobou se náš vztah už jaksi vyvinul v cosi jiného.
Takže moji rodiče byli pařmeni, co se spolu vyspali na konci večírku.
Bezvadnej start do života.
Proč si mě nechali?
Když Lola otěhotněla, zpanikařili.
Ale potom tě chtěli.
My jsme tě chtěli, všichni tři.
Rodiče tě zbožňovali.
Ale…
byli mladí a křehcí.
A já…
Já tě chtěl mít jenom pro sebe.
Žila jsem v tom, že jsem vždycky byla všem ukradená.
Ale přitom jsem měla hned tři rodiče.
Když Gino zemřel…
přežil jsem to jen díky tobě.
Byl jsem tebou posedlý.
Chtěl jsem tě za svou nástupnici.
Přiznávám, že k tvé matce jsem se choval, jako by byla vzduch.
Jednou ráno jí došla trpělivost a odvezla tě.
A já…
Musel jsem na tebe zapomenout.
Bylo snazší mě nenávidět.
Ne, snadné to nebylo.
Tomu nevěř.
Tak co? Jak ti chutná omeleta od páprdy z Bretaně?
Je výborná.
Přísahám, že bych ti to řekl. O Solalovi jsem nevěděl.
V Rovelu sledují každého.
Včetně mě.
To z tebe dělá svolnou oběť.
Omlouvám se.
Žes nás chtěl pohřbít?
Nebo žes mi dvakrát lhal?
Tvůj návrat.
My dva.
Vážně jsi to chtěl?
Nebo šlo o další divadýlko?
Tvoje a Rovelových?
Kéž by ses mě na to neptala.
Vždycky jsi potřeboval nepřítele, abys to byl ty.
Pan bohorovný.
Nenávist ke mně tě drží při životě.
Mám ti snad děkovat?
Víš…
Málem ti to vyšlo.
Měl jsi skvělou propagátorku.
Perle mi říkala o vašem projektu.
Velký návrat marnotratného bratra.
Dokázal bych se s tím sžít.
Bylo by to ideální. Pro dům i pro rodinu.
A pro Perle.
Ale ty jsi nechtěl, aby byla se mnou.
A co ty? Vážně jsi to chtěl?
Bojoval jsi o ni?
Zkusil jsi všechno, abys s ní byl?
Čekala dítě.
Tvoje.
Mohla si ho nechat.
Kdyby ti bývala věřila.
Ale tvoje činy vždycky motivovaly tvoje ambice.
Nejsi člověk.
Ode dne, kdy ses narodil, přinášíš smrt, kamkoli vejdeš.
Začalo to naší matkou.
Když jsme tu stáli naposledy,
řekla jsi mi hrozné věci.
Teď mi to chceš vrátit, co?
Navíc už mi nějakou dobu nevěříš.
Proč jsi mi neřekl o Palomě? Proč jsi tajil, žes ji chtěl adoptovat?
Asi jsem věděl, co by se stalo.
Že bys mě zradila.
- Že se ti nedá věřit. - Tys mě taky zradil.
Byla jsem tvá druhá polovička, které nic netajíš.
Ale zatajils to hlavní.
Tahle kapitola byla jen moje věc.
A považoval jsem ji za uzavřenou.
Když nebudeš upřímný, nikdy se neoklepe.
Z čeho mě tady obviňuješ?
Vážně jsi chtěl umřít?
Vždycky si najdeš čerstvou krev, co tě vrátí k životu.
Umíš si vybírat spojence.
Určitě líp než ty.
Situace v LEDU je, jaká je.
Victor se nevrátí.
Buď se s tím nějak srovnáš,
nebo přijmu tvou výpověď, jasné?
Ano.
Naprosto jasné.
Překlad titulků: Růžena Svobodová