Fortell om følelsene du følte den gangen.
Tristhet?
Indignasjon?
Sinne?
Fortvilelse?
Ingenting.
Jeg ville avslutte alt.
Jeg kan ikke endre historien.
Start en ny en.
Fortell om henne.
Om Ginos datter.
Vår datter.
Det er laserkuttede neokniplinger.
Det blir fem ganger mindre svinn enn vanlig.
- Vil du bruke det til visningen? - Det er svært delikat.
Som ekte kniplinger. Du er sykt god, Monique.
- Det er bare et uttrykk. - Det går bra.
Når får vi de første plaggene?
I går, antar jeg.
- Bra svar. - Takk.
- Vi oppfinner liksom couture igjen. - Spiste du en enhjørning til frokost?
- Han svarte meg i morges. - Hvordan går det?
Du kan mislike noen uten å ønske dem død.
Han er bedre. Han har invitert meg til Bretagne til jul.
Drar du?
Han vil snakke nå. Jeg må vite hvor jeg kom fra.
Vi skulle være i dårlig humør sammen på julaften,
- så det føles dumt å forlate deg… - Løfter brytes.
- Han inviterte Paloma. - Venn deg til det. Du har en niese til.
Bare det ikke er medisinen som gjør ham sånn.
Han går til psykiater. Det er positivt.
Etter flere uker innestengt vil han nå ha en spektakulær jul.
Julens magi, vet du. Har du aldri hørt på Mariah Carey?
Om brødrene mine kommer overens, vil jeg spille henne hele tiden.
Bruk svart perigordtrøffel til kapun-stuffingen. Ikke vintertrøffel.
Er du her alt? Forsiktig, Armelle. De er skjøre.
Er det medisinene, eller så du også et flygende juletre?
Du satser stort.
- Jeg vet hva du og alle andre tenker. - At vi vil ha en fantastisk jul.
Du oppfører deg som om jeg vil drikke klor.
Nelly har gjemt alle flaskene.
- Jeg angrer på det jeg gjorde. - Du sa du ikke ville være som far.
Hør her. Jeg vet at ting mellom oss ikke alltid har vært…
Marie, Marie, Marie. Du var der for meg. Som alltid.
Takk.
Jeg vil vi skal være en ordentlig familie. Det er eneste måte å redde vårt maison.
Du inviterte Paloma fordi du har bestemt at hun er en del av familien?
Til tross for alt?
Om jeg ble fornærmet for alt en Ledu sier, ville ingen bli invitert. Særlig ikke du.
Paloma gjorde det hun måtte. Og hun er en del av familien.
Hun blir ingen Ledu ved at du inviterer henne.
Det er for sent. Hun er voksen nå.
Det var det samme med Gino. Du klarte det ikke.
Som Barbara sang: "Vi kan ikke få tilbake tapt tid."
Hvordan har din venn fra auksjonshuset det? Judith?
Kanskje man kan få tilbake tapt tid… allikevel.
Om man tar Barbara bokstavelig,
kan man jo bare ta livet av seg.
De er ikke til deg.
Men "ingen gaver"-regelen er dum. Hva så om vi tjener forskjellig?
Du er millionær. Det er annerledes. Og du sa nei til gaver under 50 euro.
Hva kan man kjøpe for det?
Hva gir man en som har alt?
- Et skjerf? - Et shahtoosh.
- Gir du bort skjerf? - 12 000 euro hver. De er ulovlige.
Umulig å få tak i.
- Hva gir du til familien? - Ingenting. Vi feirer ikke jul.
- Vi bryr oss ikke om Jesus. - Men du ga deg selv et utmerket smykke.
- Bestilte du bord på l'As du falafel? - Jeg har noe bedre.
Jeg stopper på butikken, kjøper østers, en flaske champagne,
- og ta-da! Julefilmer vi kan fråtse i. - Jeg mister viljen til å leve.
Seriøst… Kan du ikke bli med meg?
Seriøst… Jeg vil ha en fin kveld.
Jeg lar deg ikke. Du skal ha en drittjul med familien min.
Ingen diskusjon. Min glede for under 50 euro.
Det blir grusomt. Du vil elske det.
JEG ER INVITERT
Jeg liker det.
Kan du gå?
OK.
Palo… vi tester det ut med stoff som er mer robust. OK?
Ikke bekymre deg. Vi har tid før visningen.
Den er om en måned.
Jeg kan ikke rote til den første couture-kolleksjonen.
Hei.
Be dem dra hjem til familiene sine.
Ikke kaste bort tid på dette. Vi tar det etter jul.
OK.
Hva med deg? Skal du…
Ja, jeg drar.
- Vil du ikke bli med? - Jul med Ledu-familien? Nei takk.
Du kan fortelle alt.
Er det til meg? Er det din brors hode?
Kan du gi dem til Louise i kveld?
Du ville nok helst unngå å feire jul på Dødens øy.
Ja, men min brors ulykke gir meg ikke noe valg.
Samme "ulykke" som din far.
Det forbløffer meg at du ikke kaller en spade for en spade.
Du er på offisielt oppdrag i kveld.
- Kjenner du henne? - Bør jeg det?
Judith Rozen, en auksjonarius ved Millon.
Hun er også konservator ved din søsters liksomstiftelse.
Sveip til venstre, som man sier.
De tilbringer mye tid sammen.
- Ingen vil se sin søster naken. - Bildene er stjålet, så risikoen er stor.
Nå har du noe å presse med for å få din søsters aksjer.
Det bør være enkelt. Mor stoler på deg.
Greit.
Jeg kommer tilbake med Maries hode i gavepakning.
God jul.
Hvordan har min mor vært i det siste?
Jeg forstår.
Jeg er bekymret.
- Be Navarre følge med mannen min også. - Det er alt gjort.
Det blir et mareritt om onkelen din vil flytte.
- Det er vei her ved lavvann. - Vi må bli i Mordor til i morgen.
Endelig! Velkommen.
- Kan du være guide for… - Solal. Resepsjonen. Husker du?
Selvfølgelig. Solal.
Vær så god.
Hvis du sier at jeg ser bra ut, setter jeg deg i båten igjen.
Enig. Du ser helt forferdelig ut.
Takk.
Hei, kjære.
De tror alle at jeg har rømt fra asylet.
Ikke be om unnskyldning.
Får jeg bestemme hva jeg skal si? Og du vil at jeg skal unnskylde meg.
- Nei. Hvorfor kom du ikke på besøk? - Jeg trodde ikke du ville se meg.
Får jeg bestemme hva jeg vil?
Du sa det var en gammel kåk.
Han vil hate at jeg selger aksjene mine. Denne gangen får han ikke rote det til.
Jeg har sett for meg at han dør og at jeg tar over. Er ikke det ille?
Ganske, men det er forståelig.
Bestefar, Vincents far, tok livet av seg på julaften her på øya.
Bestemor døde i barsel da Victor ble født, så tok han livet sitt.
Julen er altså ikke familiens yndlingstid.
Mamma måtte gifte seg og få barn.
Vincent ble utrøstelig foreldreløs resten av livet.
Victor arvet dårlig samvittighet for å ha drept foreldrene.
Og jeg ble født inn i likegyldighet.
- Så du familietreet i gangen? - Ja.
Jeg står ikke på det. Jeg skjønte noe da vi kom hit.
Det blir min siste jul med dem.
Om en måned snakker de ikke med meg. Da står jeg alene. Gjør jeg det rette?
Ved å være lykkelig istedenfor å ofre deg selv for dem?
Jeg og jentene mine lærte at individet av og til må prioriteres over fellesskapet.
Diana, Fergie, Meghan.
Du fikk ikke siste ord.
Jeg er glad du er her.
Hei.
- La meg introdusere Solal. - Onkelen min.
- Hei. - Hei.
Du skal få finne deg til rette.
Vi ses.
Kom inn.
Vincent er en ny mann. Bokstavelig talt.
- For mye medisin? - Jeg tror han mener det.
Det er rart å være på dette rommet sammen med deg.
Vincent har pusset opp. Jeg kjenner meg knapt igjen.
Men…
Han glemte dette.
Du må ha vært ganske besatt siden du hengte meg opp i skapet som en tenåring.
Hodestups forelsket, faktisk.
Så rørende.
Og ekkelt.
Veldig deg.
Før jeg ber deg komme tilbake må jeg være sikker på at det er det du vil.
Hvis du trekker deg igjen, blir jeg skikkelig forbannet.
Jeg gir deg plassen som Vincent stjal fra deg.
Til gjengjeld gjør du det samme for meg.
- Jeg vil være en del av familien. - For et merkelig ønske.
Men jeg er enig.
Du vil få dine aksjer.
Det kan skje.
Din gamle drøm.
Iallfall gammel.
Til å være de første, må jeg si de er ganske fantastiske.
- Hvem skriver du til på julaften? - Ingen.
Utrolig.
Hun gir Vincent en alvorlig depresjon og våger å komme for sent.
Har jeg gått glipp av noe? Er de sammen igjen?
Var ikke han modell? Er det Solal?
Han ville det.
- Han blir ikke lenge i resepsjonen. - Hvor lenge har det foregått?
- Noen måneder. Hvordan det? - Glem det.
De er søte.
- Skal jeg ta bagasjen din? - Takk.
- Skal jeg ta jakken? - Ja, selvfølgelig.
- Takk. - Vesken?
Denne veien.
Velkommen.
Jeg… Jeg kjente ikke kleskoden.
Du er perfekt.
Her. Det er…
Det er til deg. Det er ikke mye.
Det trengte du ikke.
Da jeg var åtte, var jeg hos tannlegen.
Jeg så bilder fra din visning i Paris Match.
Jeg visste ikke hvem du var.
Mamma hadde ikke fortalt om deg, men jeg ville så gjerne være som deg.
Det var fargestifter og papir for barna på venterommet.
Du inspirerte min første tegning.
Alt da en Ledu.
Takk.
Vincent, jeg…
- Jeg angrer på det… - Nei. Ikke tenk på det.
Du og jeg har mye å snakke om.
Er det deg som Madonna?
Nei, det er meg.
- Et mirakel at du er hetero. - Eller en forbannelse.
Ingen er perfekt.
Der er Robinson som dronningen av Navarra.
Nei, det er jeg ikke. Jeg var kledd som Sissi.
Til mammas 40-årsdag.
Dere kjenner hverandre alt.
- Hei. - Hei.
- Pappa. - Takk.
God jul.
Vi er litt gamle til å skrive til julenissen.
- Det er en familietradisjon. - Fra våre forfedre.
- Mor. - Takk.
Tradisjonen går tilbake til Bretagnes kvinner
som skrev navnene på mennene som var til sjøs, og som de ønsket vel hjem.
Så håpet vi at kniplingene ville selge bra. Og etter det kolleksjonene.
Og til slutt ønsket vi oss yachter og malerier.
- Tradisjonen består. - Må du ødelegge alt?
Mitt har vært det samme i 30 år.
- Stoppet i tollen? - Gi det til vaskedamen din.
Veldig fint. Takk, Robinson.
Hva gjør vi når vi har skrevet det?
Du legger det i en flaske, og kaster den i sjøen.
Det er glass. Det er biologisk nedbrytbart.
Hvor er Solal?
Du får ikke betalt for å spise østers. Ta telefonen.
Det er over. Jeg er ferdig. Jeg mener det. Jeg kan avsløre dere.
Og vi kan kaste deg i Seinen.
Det er opp til deg.
Solal?
- Går det bra? - Ja.
Beklager at det er så kjedelig.
Jeg løy for deg.
God jul.
Det er ingen giftering.
Du er den eneste jeg kjenner som gjør meg til en bedre mann. Æsj. Tåpelig.
Bli kvitt juggelet.
Skulle ønske du var her.
Si det igjen, så hopper jeg i bilen med en gang.
Jeg vil ikke leve uten deg.
Kom og vær her. Kom med en gang.
- Jeg må gå til de andre. - God jul til herr Østers.
- Judith. - Ja?
Ingenting. Vi ses.
Vet mannen din det?
At du er utro med Judith?
- Du har ikke sluttet å tyvlytte. - Er du bifil?
Må jeg forsvare meg selv? Jeg skal ikke skille meg.
Har min søster vært en fremmed i alle disse årene?
- Er det bare nysgjerrighet ut av godhet? - Marie.
Ekteskapet og sexlivet ditt har jeg ikke noe med.
Men du er besatt av å samle familien og vårt maison.
Det overrasker meg at du tar sjansen.
Vi har alle tatt valg som satte familien på spill.
- Jeg er iallfall diskré. - Tror du det?
Jeg kaster ikke bort alt for å åpne gatekjøkken med kjæresten.
- Jeg er 55. Jeg har det moro. - Og du kan slutte når som helst?
Jeg vet av erfaring at det ikke går.
- Ikke snakk til meg om integritet. - Men jeg…
Hva?
Jeg vil skille meg.
Det var på tide.
Du er heldig. Skilsmisse er en luksus jeg ikke har adgang til.
Ønsker du det?
Vi kan finne en løsning.
Du har ofret mye for oss.
Hva snakker dere om?
Deg.
Her er det.
Det var her du tilbrakte dine første to år.
Jeg skulle gjerne beholdt deg for meg selv.
Men livet hadde andre planer.
Vincent, jeg…
Jeg må fortelle deg noe.
- Det handler om Victor. - Ja? Du bekymrer meg.
Er du sikker?
- Unnskyld? - Har du tenkte deg nøye om?
Selvfølgelig. Jeg har tatt en avgjørelse. Jeg signerte. Hva er det?
Du har mast i et halvt år, men nå skal jeg tvile?
Du kan returnere pengene.
Når du har sviktet dem, kan du ikke gå tilbake.
Du blir kjeltringen.
Jeg vil du skal forstå det.
For senere kan det bli vondt.
Dere sa jo det motsatte. Mor, Vincent, du. Du mener jeg er familiens sorte får.
Bare fordi jeg ikke leser På sporet av den tapte tid og liker Indochine.
Fordi jeg gjør feil. Du vet jeg har rett.
Men jeg har funnet en familie som ikke setter nesen i været når jeg kommer inn.
Rovel blir aldri din familie. Det vet jeg.
Hva vil du?
Jeg trenger ikke bli ulykkelig der selv om du er det.
OK, onkel?
- Hva gjør jeg? Kaster den? - Så langt du kan.
- Jeg snakket med Vincent. - Hvordan reagerte han?
Det går bra.
Det er siste jul med dem. Men fordi jeg er med deg, er det den første.
Jeg må fortelle deg noe.
Jeg løy for deg.
- Kapunen blir tørr. - Ja.
- Endelig. De setter seg. - Kom igjen!
OK.
Takk.
Du er så blek. Er du syk?
- Det står vann her. - Ser han ikke syk ut?
Jeg fikk ikke influensavaksine i år.
- Det må være østersen. - Umulig.
Jeg sjekket dem. De er helt ferske.
Vi kastet dine østers.
Hadde vi spist dem, ville vi alle kastet opp. Glem dem.
Gi moren min mer vin.
Så, Paloma…
Din første couture-kolleksjon. Så spennende. Hva har vi i vente?
Jeg jeg vil helst ikke diskutere kolleksjonen.
Visste ikke at det var ting vi ikke kunne diskutere.
Jeg vil ikke lage noe oppstyr. La oss snakke om noe annet.
Nå er jeg nysgjerrig. Fortell.
Hør her, Victor. Jeg ville ha deg her så vi kunne ha en normal jul.
- Som før. Ikke så vi kunne krangle. - Er ikke det vår vanlige jul?
Kanskje du tror jeg er her for å spionere.
Folk oppfører seg etter hvordan de blir behandlet.
Og motsatt.
Du må vise henne kniplingfabrikken.
Visste du at enkelte av vevene er 100 år gamle?
Enkelte av veverne også.
Paloma har utviklet laserkuttede kniplinger.
- Det er interessant. - Jeg så de første prøvene.
Det er brent stoff, ikke sant?
Det er helt utrolig at vi ikke har noe annet å snakke om.
- Da er det ikke kniplinger. - Det er problemet.
Bra jobbet. Du har skrevet om reglene på bare et halvt år.
Tradisjonene, Yann.
Tradisjon står ofte i veien for fremskritt.
Endrer man ingenting, vil ingenting noen gang endres.
- Er du enig? - Det er ikke min kolleksjon.
Er du kjent i Bretagne, Solal?
Nei.
Solal liker ikke yr og gule regnfrakker.
Men han har andre attraktive kvaliteter. Han er særdeles god i svik,
hykleri. Til og med simulering.
Lot du som i senga?
La oss få litt luft.
En krangel og en tørr kapun er mye for én kveld.
Solal lar deg tro at han elsker deg.
Men han er faktisk betalt for å spionere på deg.
Hvor mye fikk du for å stjele Vincents video fra meg?
- Unnskyld? - Vi har en muldvarp her.
Solal jobber for Rovel.
Og det visste selvfølgelig Victor.
Nei.
Nei, jeg… Jeg visste ikke om Solal.
Perle… Jeg sverger.
Hvordan kunne jeg være så dum?
- Og du. - Ikke legg skylden på ham.
- Du har ansvaret. Punktum. - Og Victor er skyldig.
Hør på hva han har å si. Vi kan avslutte denne feiden.
- Tilgi ham. - Er du gal?
Jeg ringer Nelson. Det er bare én måte å avgjøre dette på. I retten.
Hei, monsieur Ledu. Hyggelig at du ringer. God jul.
Rovel spionerer på oss. Er du alene?
Hva nå?
Ingenting.
Vi venter til de er ferdig.
Hva han ble betalt, hvor lenge, hva han stjal. Han forteller alt.
Han sitter og gråter oppe. Robinson får ham til å snakke.
Nelson, det er Perle. Solal vil vitne mot Rovel.
Nei. Han kan si at han ble holdt mot sin vilje. Da taper vi.
Hva gjør vi? Gir ham urtete?
Hør her. Sett ham i vaktmesterboligen til i morgen.
Slå på overvåkningskameraene.
Nelson. Jeg må fortelle deg at Victor Ledu nettopp kom inn.
Hold linjen.
Victor, du bør vite at denne samtalen blir tatt opp.
Visste du at Diane Rovel hadde infiltrert oss?
Nei.
- Selvfølgelig gjorde du det. - Jeg visste det! Fra begynnelsen.
Du ville bruke alle virkemidler for å knuse oss!
- La oss sove på det. - Perle.
Om du ikke er sjokkert over hva Victor har gjort, har vi problemer med deg også.
Vi stemmer med en gang for å avgjøre om vi bør gå til sak.
For.
Mot.
For.
Det du gjorde mot Robinson er usselt.
For.
Yann er enig med meg.
Da er det avgjort med et flertall av stemmene.
- Er du der, Nelson? - Ja.
Vi gjør oppmerksom på at Maison LEDU vil gå til sak mot Rovel-gruppen,
madame Diane Rovel og monsieur Victor Ledu.
Jeg ringer tilbake.
Du skal være reist i morgen.
Vi godtar tilbudet.
Unnskyld.
Du flyttes til vaktmesterboligen.
Du skal vite at du kan dra når som helst. Men veien står under vann akkurat nå.
Vi får tak i en båt i morgen tidlig.
- Vær så snill… - Jeg får ikke snakke med deg.
Jeg må be deg… Diamanten.
Den kan bli sett som bestikkelse.
- Hallo. - Hei.
Er enhver Ledu-jul slik?
Er du sulten?
- Ja. - Bli med meg.
OK.
Var faren min syk allerede da…
Han visste det ikke. Men moren din var det ikke, heldigvis.
Du hadde ikke noe imot…
…at han lå med andre?
Forholdet vårt hadde endret seg da.
Var foreldrene mine festløver som møttes på slutten av kvelden?
For en bra start på livet.
Hvorfor beholdt de meg?
De fikk panikk da Lola ble gravid.
Men så ville de beholde deg.
Vi ville beholde deg. Alle tre.
Foreldrene dine forgudet deg. Men…
De var så unge og skjøre. Og jeg…
Jeg ville ha deg for meg selv.
Jeg trodde ingen brydde seg om meg.
Men så hadde jeg tre foreldre.
Da Gino døde…
…var det du som holdt meg gående. Jeg var helt besatt av deg.
Du skulle bli min arving.
Jeg oppførte meg som om moren din ikke eksisterte.
En morgen ble hun lei og dro med deg.
Og jeg…
Jeg tvang meg selv til å glemme deg.
Det var enklere å hate meg.
Det var slett ikke enkelt. Det må du ikke tro.
Vel? Hva synes du om omeletten til en gammel gubbe fra Bretagne?
Omeletten er nydelig.
Jeg ville fortalt deg det. Jeg visste ikke om Solal.
Alle blir fulgt hos Rovel.
- Inkludert meg. - Da er du et offer som samtykker.
Unnskyld.
For å ville knuse oss?
For at du løy for meg to ganger?
Din retur. Oss to.
Ønsket du alt det?
Eller var det bare et spill…
…av deg og Rovel?
Du skulle ikke spurt.
Du trenger en fiende for å føle deg hel.
Du er så selvgod.
- Det å hate meg holder deg i live. - Forventer du at jeg takker deg?
Du vet det… Du klarte det nesten. Du hadde en utmerket PR-jente.
Perle fortalte meg om prosjektet. Kjeltringens store comeback.
Jeg kunne vennet meg til det.
Det ville vært ideelt for vårt maison. For familien.
- Og for Perle. - Du ville aldri at vi skulle være sammen.
Hva med deg? Ville du det? Slåss du for henne?
Gjorde du alt for å være sammen med henne?
Hun var gravid. Med ditt barn.
Hun kunne beholdt det om hun hadde stolt på deg.
Men ambisjonene dine har alltid styrt deg.
Du er knapt menneskelig.
Du har ført med deg døden overalt siden den dagen du ble født.
Det begynte med vår mor.
Sist vi sto her sa du grusomme ting til meg.
Og nå vil du hevne deg?
Du har ikke stolt på meg på en stund.
Hvorfor fortalte du ikke om Paloma? At du ville adoptere henne.
Jeg tror jeg visste hva som ville skje.
- At du ville svike meg. - Du svek meg også.
Vi var nære venner. Vi hadde ingen hemmeligheter.
- Men det skjulte du. - Det kapittelet var min historie.
Jeg trodde det var avsluttet.
Vær oppriktig, ellers kommer hun seg aldri.
Hva anklager du meg for?
Ønsket du å dø?
Du har alltid funnet ferskt blod for å komme deg.
Du er god til å velge allierte.
Bedre enn deg.
Situasjonen hos LEDU er som den er. Victor kommer ikke tilbake.
Enten får du takle det, eller så vil jeg akseptere din avskjed. Forstått?
Ja.
Det er forstått.
Tekst: Tina Shortland