Berätta om känslorna du kände vid den tidpunkten.
Sorg?
Harm?
Ilska?
Uppgivenhet?
Ingenting.
Jag ville göra slut på allt.
Jag kan inte ändra det förflutna.
Börja på ny kula.
Berätta om henne.
Om Ginos dotter.
Vår dotter.
Det är laserskuren neospets.
Den ger fem gånger mindre spill än traditionell spets.
Vill du använda den i couture-visningen?
- Den är fortfarande väldigt skir. - Som riktig spets.
Du äger, Monique.
- Fast inte bokstavligt. - Det är okej.
- När kan vi få den första färdiga biten? - Igår, antar jag?
Bra svar.
Ärligt, visst är det så att vi återuppfinner couture?
Åt du enhörning till frukost?
Han svarade mig imorse.
Hur mår han?
Vadå? Man kan ogilla nån utan att önska livet ur dem.
Han mår bättre.
Han bjöd in mig att fira jul i Bretagne.
Tänker du göra det?
Han är redo att prata med mig.
Jag behöver veta mitt ursprung.
Jag vet att vi lovade att lida oss igenom julafton tillsammans.
- Jag är ledsen att lämna dig… - Var inte det.
Lillfingerlöften håller aldrig.
Han till och med bjöd Paloma.
Bara gilla läget. Du har fått en ny niece.
Kanske när jag är säker på att det inte är medicinen som styr.
Han går till en psykiater. Det är positivt.
Efter veckor instängd som en vampyr vill han nu ha en överdådig jul.
Julens magi. Har du aldrig lyssnat på Mariah Carey?
Om mina bröder håller sams ska jag spela den nonstop.
Och till kapunfyllningen, svart Périgord-tryffel.
Inte vintertryffel.
Är du redan här?
Försiktigt, Armelle. De där är ömtåliga.
Är det mina droger eller såg du också en flygande julgran?
Du tar verkligen i.
Jag vet vad du tänker. Vad ni alla tänker.
Att vi kommer få en underbar jul.
Ni beter er som om jag kommer halsa en flaska blekmedel.
Oroa dig inte. Nelly har gömt dem.
- Jag ångrar det jag gjorde, okej? - Du har ju aldrig velat bli som vår far.
Hör på.
Jag vet att mellan oss har det inte alltid varit…
Marie, Marie, Marie.
Du fanns där för mig. Som alltid.
Tack.
Jag vill att vi ska vara en riktig familj. Bara då kan vi rädda modehuset.
Så du bjöd Paloma…
…för att du bestämde att hon hör till familjen?
Trots det som hände.
Om jag tog åt mig av alla påhopp från en Ledu skulle jag inte bjuda nån.
Framför allt inte dig.
Paloma sa det hon var tvungen att säga. Och ja, hon ingår i familjen.
Att bjuda in henne till jul gör henne inte till en Ledu.
Det är för sent. Hon är vuxen nu.
Det var likadant med Gino. Du misslyckades.
Som Barbara sjöng: "Förlorad tid kan inte återfås."
Förresten, hur mår din auktionsvän? Visst hette hon Judith?
Man kanske kan återfå förlorad tid…
…trots allt.
Och dessutom, om du ska ta Barbara ordagrant,
kan du lika väl ta livet av dig direkt.
Lugn, det är inget till dig.
Men regeln om inga presenter är dum. Vem bryr sig om vi har olika utgångsläge?
Du är miljonär. Bara en liten detalj.
Och du nekade idén om presenter under 50 euro.
Vad kan man köpa med det?
Vad ger man till de som har allt?
- En scarf? - I shatoosh-ull.
Ger du bort scarfar?
12 000 euro styck. Det är illegalt. Omöjliga att få tag på.
- Vad ska du ge din familj? - Ingenting.
Vi firar inte jul.
Vi skiter i Jesus.
Men du unnade dig själv ett enastående smycke.
Bokade du bord på Falafelkungen också?
Ännu bättre.
Jag stannar vid mataffären, köper några ostron,
en flaska champagne,
och ta-da! Julfilmsmaraton.
Jag tappar livsgnistan.
Skämt åsido, du kan väl följa med mig?
Skämt åsido, jag vill verkligen ha en trevlig kväll.
Oacceptabelt.
Du ska uthärda en usel jul med min familj. Det är inte förhandlingsbart.
Min lycka för under 50 euro.
Det kommer bli hemskt. Du lär älska det.
JAG ÄR INBJUDEN
Jag gillar det.
Kan du gå?
Okej.
Palo…
Vi ska prova med mer robusta material, okej?
- Lugn. Vi har tid på oss innan visningen. - Fan. Den är om en månad.
Floppar min första couture-kollektion så äter de mig levande.
Du.
Säg åt dem att gå hem till sina familjer. Det här är slöseri med tid.
Vi tar itu med det efter jul.
Okej.
Du, då? Ska du…
Ja, jag ska fortfarande dit.
Vill du verkligen inte följa med?
Jul hos familjen Ledu? Nej, tack. Du kan berätta allt sen.
Är den till mig?
- Är din brors huvud där i? - Kan du ge det här till Louise ikväll?
Du hade säkert föredragit att inte fira jul på Dödens ö.
Ja, men min brors olycka ger oss inte mycket val.
Samma "olycka" som din far.
Din ovilja att se saker som de är förbluffar mig.
Du har ett officiellt uppdrag ikväll.
Känner du henne?
Borde jag göra det?
Judith Rozen, auktionsförrättare hos Millon.
Hon är även konstkurator för din systers låtsasstiftelse.
Svajpa vänster, så att säga.
De tillbringar mycket tid ihop.
- Ingen vill se sin syster naken. - Det är risken med stulna bilder.
Nu har du övertaget.
För att få din systers aktier.
Det borde bli lätt. Min mor litar på dig.
Visst.
Jag återkommer efter jul med Maries huvud presentinslaget.
God jul.
Lucy, hur har min mor varit på sistone?
Jag förstår.
Jag är orolig för henne.
- Be Navarre hålla koll på min make också. - Det har jag redan gjort.
Flyttar din morbror nånsin skulle det bli en mardröm.
- Vid lågvatten finns en väg. - Så vi är fast på Mordor till imorgon.
ADLIGT SLÄKTTRÄD LEDU DE KERDANET
Äntligen!
Välkomna.
Du kan väl gå husesyn med…
- Solal. Receptionen. Minns du? - Givetvis. Solal.
Varsågod.
Om du säger att jag ser bra ut skickar jag tillbaka dig till båten.
Vi är överens.
Du ser eländig ut.
Tack.
Hej, raring.
De tror jag är en galning som rymt från dårhuset.
Ursäkter är överflödiga.
Får jag bestämma vad jag vill säga? Och du vill visst ha en ursäkt.
- Sant. Varför kom du inte på besök? - Jag trodde inte du ville träffa mig.
Får jag bestämma vad jag vill?
Du kallade det ett skjul.
Han kommer dö när han får veta att jag sålt aktierna.
Den här gången kan han inget göra.
Jag har ofta tänkt mig honom död och mig som hans efterträdare. Hemskt, va?
Typ.
Men det är förståeligt.
Min morfar, Vincents far, begick självmord på den här ön på julafton.
Först dog mormor när hon födde Victor, sen tog han livet av sig.
Så jul är inte din familjs favorithelg.
Mamma tvingades gifta sig och bli förälder.
Och otröstliga Victor blev föräldralös.
Livet ut.
Victor ärvde skulden av att ha dödat båda sina föräldrar.
Och jag föddes in i likgiltighet.
- Såg du släktträdet i hallen? - Ja.
Jag står inte med.
Jag insåg nåt när vi anlände.
Det här är min sista jul med dem.
Om en månad kommer de inte prata med mig. Då står jag helt ensam.
Gör jag det rätta?
Att söka din lycka istället för att offra dig för dem?
Tjejerna och jag har lärt oss
att ibland måste individen gå före kollektivet.
Diana, Fergie, Meghan.
Du fick i alla fall inte sista ordet.
Jag är glad att du är här.
- Hej. - Hej.
Låt mig presentera Solal.
Min morbror.
- Hej. - Hej.
Jag ska låta dig komma tillrätta.
Vi ses senare.
Kom in.
Vincent är en ny man. Bokstavligen.
För mycket mediciner?
Jag tror att han är genuin.
Det är skumt att vara i det här rummet med dig.
Vincent har gjort om allt. Jag känner knappt igen mig.
Men…
…han måste ha missat den här.
Var du inte lite väl besatt, som satte upp min poster som en tonåring?
Dödsförälskad, faktiskt.
Vad gulligt.
Och läskigt.
Väldigt du.
Innan jag ber dig komma tillbaka,
vill jag vara säker på att det är det du vill.
Om du backar igen,
tar jag illa upp.
Du ska få din rättmätiga plats, den Vincent stal.
Och för att återgälda mig, ska du göra detsamma för mig.
Jag vill vara en del av den här familjen.
Vilken konstig önskan.
Men jag håller med.
Du ska få dina aktier.
Din önskan kanske blir verklighet.
Vår gamla dröm.
Verkligen gammal.
Som första skörd anser jag att de är exceptionella.
Vem messar du med så här mitt på julafton?
Ingen.
Otroligt.
Hon gör Vincent självmordsbenäget deprimerad
och har sen mage att komma sent.
Har jag missat nåt? Är de tillsammans igen?
Han brukade väl vara modell? Visst hette han Solal?
Han ville det.
Han blir nog inte kvar i receptionen länge till.
Hur länge har det pågått?
Ett par månader. Varför?
Ingen anledning.
De är gulliga.
- Kan jag ta er väska? - Ja.
- Kan jag ta er jacka? - Självklart.
- Tack. - Er handväska?
Följ mig, tack.
Välkommen.
Jag är…
Du sa inget om nån klädkod.
Du är perfekt.
Här. Det här är…
Det är till dig. Det är inget stort.
Det hade du inte behövt.
När jag var åtta var jag hos tandläkaren.
Jag såg bilder från en av dina visningar i Paris Match.
Jag visste inte vem du var.
Mamma hade inte berättat om dig.
Men jag minns att jag verkligen ville vara som du.
Det fanns papper och pennor till barnen i väntrummet.
Du inspirerade min första skiss.
Redan en Ledu.
Tack.
Vincent, jag…
- Jag ångrar vad jag… - Gör inte det. Oroa dig inte.
Du och jag har mycket mer att prata om.
Är det du, klädd som Madonna?
Nix, det är jag.
Det är ett mirakel att du är straight.
- Eller en förbannelse. - Ingen är perfekt.
Där är Robinson, utklädd till drottningen av Navarra.
Det är jag inte alls. Jag var utklädd till Sissi.
Till mammas 40-årsdag.
Jag tror att du redan känner alla.
Hej.
- Pappa. - Tack.
God jul.
Är inte vi för gamla för att skriva till tomten?
- Det är en familjetradition. - Fädernearv.
- Mamma. - Tack.
Julönskningar härstammar från kvinnorna från Bretagne,
som skrev namnen på sina makar som gått till sjöss,
i hopp om att de skulle återvända.
Sen önskade vi att spetsen skulle sälja bra.
Och därefter kollektionerna.
Till slut började vi önska oss yachter och Soulages-tavlor.
- Traditionen var räddad. - Måste du förstöra allt?
Min önskan har varit densamma i 30 år.
Fastnade den i tullen?
Ge den till din städerska.
Väldigt fin. Tack så mycket, Robinson.
Vad gör man när man skrivit ner sin önskan?
Man lägger den i en flaska…
…och kastar den i havet.
Ingen fara, det är glas. Det är nedbrytbart.
Var är Solal?
Du får inte betalt för att äta ostron. Svara nästa gång.
Det är över.
Jag har fått nog.
Jag menar allvar. Jag kan avslöja er.
Och vi kan kasta dig i Seine.
Du får bestämma.
Solal?
- Är du okej? - Ja.
Jag är ledsen, det är lite långdraget.
Jag har ljugit för dig.
God jul.
Det är inte en vigselring.
Du är den enda jag känner som gör mig till en bättre man.
Jösses, vad töntigt.
Ta av det där skräpet.
Jag önskar verkligen att du var här.
Säg det igen så hoppar jag in i bilen omedelbart.
Jag vill inte leva utan dig längre.
Kom till mig.
Skynda dig och kom till mig.
- Jag måste tillbaka till de andra. - Kul jul med herr Ostron.
Judith.
Ja?
Det var inget.
Vi ses snart.
Vet din make?
Att du är otrogen mot honom med Judith?
Du har fortfarande den fula ovanan att tjuvlyssna.
Är du bisexuell?
Måste jag förklara mig för dig?
Var lugn. Jag ska inte skilja mig.
Har min syster varit en främling i alla dessa år?
- Det är väl bara välmenande nyfikenhet? - Marie.
Ditt äktenskap och ditt sexliv är din ensak, okej?
Men det är du som är besatt av familjens sammanhållning och modehuset.
Det förvånar mig att du tar risken.
Vi har alla gjort val som äventyrar vår "sammanhållning".
- Jag är åtminstone diskret. - Tycker du att du är diskret?
Jag kastar inte bort allt för att öppna ett burgarhak med min flickvän.
- Jag är 55. Jag har roligt. - Och du kan sluta när som helst, visst?
Jag vet av erfarenhet att det inte funkar så.
- Exakt. Så prata inte om integritet. - Fast jag…
Vad?
Vadå?
Jag tror att jag tänker skilja mig.
Det var på tiden.
Du har tur.
Skilsmässa är en lyx jag inte har.
Vill du skilja dig?
Vi hittar en lösning.
Du har offrat nog för oss.
Vad pratar ni om?
Dig.
Här är det.
Här tillbringade du de första två åren i ditt liv.
Jag hade gärna behållit dig för mig själv.
Men livet hade andra planer.
Vincent, jag…
Jag har nåt jag måste berätta.
Om Victor.
Jaså? Du gör mig orolig.
Är du säker på det här?
- Ursäkta? - Har du verkligen tänkt över det?
Såklart. Jag har bestämt mig. Jag skrev på.
Vad är det med dig?
Du har tjatat i sex månader, men nu sår du tvivel?
Du kan fortfarande lämna tillbaka pengarna.
När du väl svikit dem finns ingen återvändo.
Då är du boven.
Jag vill att du ska förstå det.
För efteråt,
- smärtar det. - Din jävel. Du har sagt det motsatta.
Mamma, Vincent, du. Ni ser mig som det svarta fåret.
För att jag inte läst På spaning efter den tid som flytt,
och föredrar Robbie Williams framför Schubert.
- För att jag är tafatt. - Robinson.
Du vet att jag har rätt.
Men jag har hittat en familj som välkomnar mig
och inte håller för näsan när jag kommer.
Som jag alltid velat
Men Rovel kommer aldrig bli din familj. Det vet jag.
Vad är det du vill?
Att du är olycklig hos Rovel innebär inte att jag kommer bli det.
Okej, morbror?
- Vad ska jag göra? Bara kasta den? - Så långt du kan.
Jag dryftade din återkomst med Vincent.
Hur reagerade han?
Det kommer gå bra.
Om det är min sista jul med dem så är jag glad att du är här.
För med dig är det den första.
Robinson, det är nåt jag måste berätta.
Jag har ljugit för dig.
Kapunen kommer bli torr
- Äntligen. Nu sätter de sig. - Då kör vi!
Okej.
Tack, Nelly.
Du är likblek. Är du sjuk?
- Ditt vattenglas står där. - Visst ser han sjuk ut?
Jag tog inte influensavaccinet i år.
- Jag är okej. Det var nog ostronen. - Omöjligt.
Jag kollade dem. De kunde inte vara färskare.
Vi kastade dina ostron.
Om vi hade ätit dem skulle alla ha spytt. Slutpratat om dina ostron.
Fyll på mammas glas, för guds skull.
Nå, Paloma.
Din första couture-kollektion. Vad spännande.
Vad kan vi vänta oss?
Ursäkta mig. Jag vill inte tala om kollektionen.
Jag missade memot om tillåtna samtalsämnen.
Jag vill inte vara besvärlig.
- Vi pratar om nåt annat. - Jag är faktisk nyfiken. Berätta.
Hör på, Victor.
Jag ville ha er här så vi kunde fira jul som vanligt.
Som innan.
- Inte för att bråka. - Bråk är väl vårt normala?
Ni kanske tror att jag är här för att spionera.
Vincent, folk uppför sig enligt hur de behandlas.
Och vice-versa.
Du borde visa henne spetsfabriken.
Visste du att några av vävstolarna är 100 år gamla?
Några av spetsmakarna också.
Paloma har faktiskt utvecklat en laserskuren neo-spets.
- Den är rätt intressant. - Ja, jag såg de första försöken.
Tyget är svett, eller hur?
Det är helt ofattbart att vi inte har nåt annat att prata om.
- Då är det inte riktig spets. - Det är problemet.
Bra jobbat. På bara sex månader skriver du redan om reglerna.
Traditionerna, Yann.
Traditioner står ofta i vägen för utveckling.
Förr eller senare, om inget förändras, kommer inget nånsin göra det.
Håller du med om det?
Det är inte min kollektion.
Solal, har du varit i Bretagne förr?
Nej.
Solal gillar inte duggregn och gula regnjackor.
Men han har andra attraktiva kvaliteter.
Han är mästare på bedrägeri,
hyckleri.
Till och med simulation.
Solal, fejkade du i sängen?
Robinson, vi tar lite luft.
Konflikt och en torr kapun är för mycket för en kväll.
Solal är mer än kapabel att få en att tro att han älskar en,
när han i själva verket får betalt för att snoka.
Berätta. Hur mycket betalt fick du för att stjäla Vincents video från mig?
- Ursäkta? - Vi har en spion ibland oss.
Solal arbetar för Rovel.
Och självklart så visste Victor.
Nej.
Nej, jag…
Jag visste inget om Solal.
Perle, jag lovar.
Hur kunde jag vara så dum?
- Och du… - Vincent, ta inte ut nåt på honom.
- Ansvaret är ditt, punkt slut. - Och Victor är skyldig.
Vincent, lyssna på honom.
Det är en chans att avsluta fejden.
- Förlåt honom. - Är du från vettet?
Jag ska ringa Nelson.
Det finns bara ett sätt att lösa det här. I domstol.
Hej, herr Ledu. Trevligt att ni ringer. God jul.
Det här är allvarligt. Rovel spionerar. Är du ensam?
Vad händer nu?
Inget.
Vi väntar tills de är klara.
Hur mycket fick han betalt, hur länge, vad stal han? Han ska berätta allt.
Han är på övervåningen och gråter. Robinson kan få honom att prata. Nu.
Nelson, det är Perle.
- Solal är villig att vittna mot Rovel. - Inte en chans.
Han kan säga att han kvarhölls mot sin vilja och då förlorar vi fallet.
Vad ska vi då göra? Bjuda honom på örtte?
Lyssna på mig.
Placera honom i vaktmästarbostaden till imorgon
och slå på övervakningskamerorna.
Nelson, jag måste informera om att Victor Ledu just kom in.
Dröj kvar i telefonen. Victor, du bör veta att denna konversation spelas in.
Visste du att Diane Rovel hade infiltrerat oss?
Nej.
- Klart du visste. - Till och med jag visste!
Från första början!
Jag visste att du skulle göra allt för att krossa oss!
- Vi sover på saken. - Perle.
Om Victors agerande inte chockar dig har vi problem med dig också.
Jag föreslår att vi röstar om huruvida vi ska väcka åtal.
För.
Emot.
För.
Det du gjorde mot Robinson var förkastligt.
För.
Yann håller med mig.
Då så. Motionen godkänns genom majoritet.
Är du där, Nelson?
Ja.
Notera att modehuset LEDU avser väcka åtal mot Rovel-gruppen,
fru Diane Rovel och herr Victor Ledu. Jag ringer tillbaka.
Du lämnar ön imorgon.
Vi antar ditt erbjudande.
Förlåt mig.
Du flyttas till vaktmästarens bostad.
Det står dig fritt att åka när du vill. Vägen står under vatten nu,
men imorgon när det är lågvatten beställer vi en båt.
- Snälla… - Jag får inte prata med dig.
Och jag måste be om…
…diamanten.
Den kan ses som vittnesmanipulation.
Hej.
Är alla Ledu-jular likadana?
Säg mig, är du hungrig?
Ja.
- Kom med mig. - Okej.
Var min far redan sjuk när…
Han visste inte.
Men din mor var inte det. Tack och lov.
Och det gjorde dig inget…
…att han låg med andra?
Vår relation hade utvecklats till nåt annat vid den tiden.
Så mina föräldrar var packade festprissar som hamnade i säng en kväll.
Vilken bra start i livet.
Varför behöll de mig?
De fick panik när Lola blev gravid.
Men sen ville de ha dig.
Vi ville ha dig. Alla tre.
Dina föräldrar avgudade dig.
Men…
…de var så unga och bräckliga.
Och jag…
…jag ville ha dig för mig själv.
Jag trodde att ingen nånsin brydde sig ett skit om mig.
Men istället hade jag tre föräldrar.
Efter att Gino dog…
…var det du som höll mig uppe.
Jag var besatt av dig.
Jag ville göra dig till min arvinge.
Jag erkänner att jag betedde mig som om din mor inte existerade.
En morgon fick hon nog och tog dig härifrån.
Och jag…
Jag fick tvinga mig själv att glömma dig.
Så det var lättare att hata mig.
Det var långt ifrån lätt.
Tro inte det.
Nå? Hur smakar min "gubbe från Bretagne"-omelett?
Din omelett är delikat.
Jag svär att jag hade berättat.
Jag visste inget om Solal.
På Rovel blir alla skuggade.
- Även jag. - Det gör dig till ett villigt offer.
Jag är ledsen.
För att du ville krossa oss?
Eller för dina lögner?
Din återkomst.
Oss två.
Ville du verkligen allt det?
Eller var det ännu ett drag…
…från dig och familjen Rovel?
Jag önskar att du inte hade frågat det.
Du behöver alltid en fiende för att känna dig hel.
Du är så självrättfärdig.
- Att hata mig håller dig vid liv. - Förväntar du dig ett tack?
Du vet…
…det gick nästan vägen.
Du hade en suverän PR-tjej.
Ja, Perle berättade om ert projekt.
Den förtappade broderns stora comeback.
Jag hade kunnat vänja mig vid tanken.
Det hade varit idealiskt. För modehuset. För familjen.
- Och för Perle. - Men du ville inte se oss tillsammans.
Du då? Ville du verkligen det?
Kämpade du för henne?
Gjorde du allt för att vara med henne?
Hon var gravid.
Med ditt barn.
Hon kunde ha behållit det.
Om hon hade litat på dig.
Men dina ambitioner har alltid styrt ditt agerande.
Du är knappt mänsklig.
Från den dag du föddes följer döden i dina spår.
Det började med vår mor.
Senast vi båda stod här
sa du fruktansvärda saker till mig.
Och nu vill du väl ge igen?
Hur som, du har inte litat på mig på länge.
Varför berättade du inte om Paloma? Att du ville adoptera henne?
Jag visste nog vad som skulle hända.
- Du skulle svika mig, vara opålitlig. - Du svek mig också.
Du kallade mig "din bättre hälft". Vi hade inga hemligheter.
- Men du dolde det viktigaste. - Det kapitlet i mitt liv var min ensak.
Jag trodde det var avslutat.
Om du inte är ärlig, återhämtar hon sig aldrig.
Vad exakt anklagar du mig för?
Ville du verkligen dö?
Du har alltid hittat färskt blod för att återuppstå.
Du är bra på att välja allierade.
Bättre än du i alla fall. Läget på LEDU är som det är.
Victor kommer inte tillbaka.
Antingen får du anpassa dig,
eller säga upp dig. Är det förstått?
Ja.
Jag förstår precis.
Undertexter: Victoria Heaps