Нели, остави ни насаме.
Г-н Робансон...
Мнозина мои приятели спят с жигола, може да ги познаваш.
Като за пръв път се справих добре и дори не плащах.
Бих избрал друг модел, но...
Казаха да не те разпитвам, но искам да знам кой е бил в леглото ми.
Към агенция ли си? Клиентите ли ти бяха малко?
Не, имах достатъчно.
Примирих се, че няма да стана модел.
Нямах нито талант, нито план за кариера, нито бъдеще.
- Типичната проститутка. - Очакваш да ти съчувствам ли?
Предложиха 30 000 евро, за да съблазня принца, какво очакваш?
30 000?
Може и сега да ме лъжеш.
Мъчих се да запомня рождения ти ден, ако изобщо е верен.
Вчера мислех, че ще видя непознат човек и ще се ядосам на един негодник.
Но това си ти, адски трудно е.
- Обещавам ти да свидетелствам срещу тях. - Супер.
Не ти е било лесно тази Коледа.
- Как се чувстваш? - Облекчен, че съм у дома.
Нормално е да ти е тежко.
Да предадеш близките си, не е по-лесно втория път.
Не съм имал никакви очаквания, така че не съм разочарован.
Не е като да си ни предал и това да се е обърнало срещу теб.
Точно така.
ДИАН РОВЕЛ
Върнахте ли се от лудницата?
Сестра ми спи с кураторката си, но по-важното е, че е влюбена.
Ян няма да търпи това. Трябва да действаме бързо.
Ще изненадаме Робансон, за да финализираме сделката.
Липсвахте ни, Виктор. Повече няма да караме Коледа без вас.
Благодаря, че прекъснахте почивката си. Ще действаме бързо.
"ЛЕДУ" срещу "Ровел"? Никой съдия няма да иска да бъде обвинен, че протака.
Предполагам, че адвокатът им е прочут?
Избрали са Херман. Стар и опитен юрист. Сигурен залог.
Не му е било приятно да бърза да се върне от Гщаад на Коледа.
Изплашени са.
Чудесно. Дръжте ме в течение.
Свързахте се с Палома, оставете ми съобщение.
Да не изпусна лодката си?
Чакаме те в студиото.
Пази се, Палома.
Той ще ти сваля звезди и ще те примами в мрежата си.
Върни се бързо, корабът чака своя капитан. Висшата мода е звездният ти час.
Тук се съхраняват жакардовите карти.
Ето ги.
Управляват движението на становете.
Колекцията е уникална. Това е наследството на шивачките.
Погледни.
Роклята за кръщенето на Мари.
Харесваше ми да стоя при плетачките на дантели.
Бях им талисман. А също и техен модел.
Спомням си, когато бях на десетина години,
баща ми ме свари облечен с рокля за причастие.
За наказание ме накара да я нося навън през целия ден.
Беше февруари. Цели две седмици бях тежко болен.
Никога повече не облякох рокля.
- Вместо това реши да ги шиеш. - Да.
Може ли?
Тази модна къща е крехка и ценна като дантелата, която произвежда.
А сега се крепи на една нишка. Буквално.
Също като следващата ти колекция.
Ще се справиш, сигурен съм.
Опозицията иска да прокара туристически пътеки през нашите земи!
Тук не идват туристи, гледат само да ни дразнят.
Крайбрежието е на бранилите го от британците! Нали, Ян?
- Тук сте по-дълго от нас. - От Седмия кръстоносен поход.
- Да сте виждали Мари? - Не.
- Ще дойдеш ли поне за предястията? - Вече не понасям тези хора.
- Май всяка година става все по-зле. - "Тези хора" са наши стари приятели.
Нашите пари от мода не са като техните. Гледат ни отвисоко.
И твоето семейство ме гледа така.
Но тук ме уважават, поне в мое присъствие.
Къщата ви нямаше да я бъде без моите пари. Всички го забравяте.
Какво искаш да ми кажеш? Че гласуваш за левицата ли?
Знам, че ме смятате за селския идиот. Ти, братята ти, дори синът ти.
- Но не съм сляп. Променила си се. - Не съм.
Кого не понасяш? "Тези хора" или мен?
Ако искаш моите 15% да останат в семейството, ще трябва да избираш.
Най-важното изискване в модата е гениалната ръчна изработка.
Ако не знаеш да плетеш, не познаваш езика на ателието.
Добрият художествен директор трябва да е преди всичко добър плетач.
Ако искаш да правиш висша мода,
трябва да приемеш нейната мимолетна и ефимерна същност.
Красота заради самата красота.
Не е ли твърде удобно да се крием зад "изкуство заради самото изкуство"?
Да нехаем за света около нас? Не всички имаме една и съща мечта.
Моето поколение мечтае да спаси малкото, останало от красотата на нашия свят.
Кожа, кашмир, кохинил.
Мечтата на нашия вид винаги е за сметка на мечтата на друг.
Луксът винаги ни поставя на върха на хранителната верига.
Това е илюзия, ние сме част от веригата. Не сме нейни царе.
Ще използвам гениалната ръчна изработка, за да сбъдна мечтата си.
Ти си смела и силна.
Но всичко започва от тук. Първо открий своя стил.
Щом го откриеш, ще сътвориш своята мечта.
Съжалявам, но смятам, че така е най-добре, не си ли съгласна?
Питаш ме какво мисля?
Искам да останеш куратор на фондацията, но ще те разбера, ако си тръгнеш.
Ако аз...
- Всъщност ти си тръгваш. - Не съм ти давала обещания.
Ти сериозно ли? А приказките за "улови мига"?
Ти се предаде. Избра Леду вместо мен.
- Нали разбираш, че всичко е само сън? - Кого се опитваш да убедиш?
- Не си такава жена. - Каква, Жудит?
Жена, която сама гради клетката си
само защото иска да бъде могъща и нещастна като братята си.
Семейството ти те изяжда, а ти го защитаваш с цената на всичко.
Точно това е сън, Мари! Че имаш семейство!
Съжалявам, Жудит.
Не, аз съжалявам.
Жал ми е за теб.
Робансон, знам, че ми е забранено да говоря с теб.
Но аз искам. Имам нужда да те видя.
Да те докосвам, да те целувам.
Съсипах всичко и цял живот ще се самообвинявам.
Обичам те.
- Сигурен ли си, че ще дойде? - Да.
Междувременно да чуем версията на другата страна?
Ще чакам свидетеля ви още няколко минути. Господин Херман?
Ще бъда кратък. Клиентите ми отричат всякакво участие
в измисления от семейство Леду фантастичен сценарий.
Мосю Леду, отричате ли, че познавате г-н Солал Батетана?
Напротив, познавам го. Видях го на Бъдни вечер в дома на брат ми.
Тогава разбрах, че племенникът ми има интимна връзка
с рецепциониста на модна къща "ЛЕДУ"
в разрез с етичния кодекс, който исках да се въведе, докато работех там.
- А вие познавахте ли го, госпожо Леду? - Госпожа Ровел.
Видях го през септември миналата година на ревюто за конфекция на "ЛЕДУ".
С Робансон бяха там като двойка.
По това време вече е работел за вас.
Няма да допусна обвинения срещу клиентите ми без доказателства.
- И къде скрихте доказателствата? - Г-н Леду.
Нека това бъде конфронтация на версии, а не на личности.
Знаеш ли, Робансон...
Съжалявам. Знам колко много обичаше Солал.
Наистина съжалявам, че връзката ви не се получи.
Солал искаше да свидетелства.
- Заплашихте ли го? - Бихме искали да заведем дело за клевета.
Искате да ме съдите ли? Давайте, ще загубите всичко.
Давайте. Така е!
- Аз съм Солал... - Всяка пощенска кутия ли ще удряш?
- Ела с мен. - Къде?
В огромния ти апартамент има място и за майка ти.
Какво правиш?
Ще се грижиш за мен ли? Ще се оправя, цял живот се оправям сам.
Ще е полезно и за мен.
Да не се преструваме, че сме си близки. И ти се оправяш сама.
Съдията дори не разпореди разследване.
- Отлично! Навар ще си трае ли? - Ще си трае.
Погребахме го в бетона. Образно казано.
- А сестра ви? - Действам по въпроса.
Браво, гордея се и с двама ви.
Майка ми да каже "браво" и "гордея се". Ти си герой.
Каза "и с двамата".
За 32 години не се поинтересува как съм.
А сега се прави на грижовна майка? Хайде де!
- Разбирам. - И се държа ужасно със Солал!
Не можеше да понесе мисълта, че съм щастлив,
камо ли с някой от прислугата, като Солал!
Не можеш да отречеш, че прецени нещата по-точно от нас.
Портиерът на Солал ми каза, че се е изнесъл преди седмица.
Тоест Исмаил М'Бемба, това е истинското му име.
- Исмаил. - Така ли?
- Най-лошото е, че не му отива. - Да, определено е най-лошото.
Виж това.
- Дори са му дали фалшива лична карта! - Откъде я взе?
Претърсих кабинета на Виржини.
Добре. Солал ни провали, но Нелсън действа по въпроса.
Ще намерим доказателства.
- Той искаше да свидетелства. - Но не дойде!
- Сигурно са му предложили повече пари. - Или нещо му се е случило.
Заплашили са го, те са способни на всичко!
Знам, мислиш, че се самозаблуждавам. Жалко, Солал беше искрен.
Исмаил... Така де.
- Нали е страхотно тук? - Да.
Невероятно е, че от тук си стигнала до социални помощи.
Моето вдъхновение е водна богиня, която плува на седмия континент.
Затова искахме не толкова традиционна дантела.
- Да, разбрах. - Но не се получи.
Проблемът е, че висшата мода е почетен знак за елитарното.
А Гилдията може да си го вземе, ако моделите не отговарят на критериите й.
- Вие не сте ли оплесквали прототип? - Аз ли? Хиляди пъти.
Само месец преди ревюто?
И какво е решението? Да правим нещата като вас или да се откажем?
Ако ще изработвате дантела, правете го както трябва.
Разбирам, искате да вдигнете революция. И аз съм го искал.
През 80-те години дантелата вече беше кичозна.
Разликата е,
че аз израснах, гледайки как работят плетачките.
Ако искаш да нарушиш правилата, трябва да си безупречна в техниката си.
За щастие, за разлика от гениалността, техниката може да се научи.
Иначе...
ЛЕДУ ДЬО КЕРДАНЕ ФАБРИКА ЗА ДАНТЕЛИ
- Не е ли великолепно? - Пало, защо поиска да дойда в Бретан?
Имаме работа в студиото.
На грешен път сме, Йе-Джи.
Погледни! Виждаш ли колко е красиво и сложно?
- За този резултат е бил нужен цял век. - Лошо, имаме само месец.
Но разполагаме с опита.
Прекалено се стараем да правим обратното на "ЛЕДУ".
Нали това искахме! Да намерим друг начин за производство на дантели.
Знам!
Знам, но...
Вече не съм сигурна, че това е добра идея.
- Ревюто е след няма и месец. - В главата ми е каша.
След Коледа е нормално.
Коледа няма нищо общо. Говоря за колекцията.
Глупаво е да разрушим всичко, за да сме различни.
Модната къща не го заслужава.
Модната къща или Венсан?
Ти получи баща за Коледа, супер. Но мен това не ме засяга.
- Вино, мадмоазел? - Да, благодаря, Нели.
- Йе-Джи още ли не е слязла? - Тръгна си.
Как така?
Ти си беше в стаята. Тя ми каза да ти предам.
Не можела да пренощува, трябвало утре рано да е в студиото.
Благодаря.
Щастливка си, че я имаш.
Но и аз съм тук.
Ако искаш, да се залавяме за работа. Когато кажеш.
След номера, който спретнахте на мен и Солал, ще задържа акциите.
- "Ровел Груп" никога... - Накратко, развалям сделката.
Ще върна парите, които "Ровел" ми "даде назаем".
Без дълг, без обезпечение, без акции. Адиос, "Ровел".
Робансон, как да те убедим, че мястото ти е при нас?
Ама ти си бил страшно нагъл.
Трябва все някак да се разберем.
Ще покажем колекцията ти на следващото ревю.
- Маркетинговият план е готов. - Няма да стане.
- Както казах, ще ви върна парите. - Да, само че...
Съжаляваме, но не мислехме, че ще искаш да се откажеш.
Както сам каза, винаги си мечтал за такова нещо.
Не разполагате с моите акции. Според договора ни,
ако просроча плащането, ще получа уведомително писмо.
Ако не ви дам отговор, можете да вземете акциите ми като обезпечение.
Но не съм получил нищо.
Забравил си да отвориш пощата си на Кайманите.
От днес си много, много богат.
И управляваш многообещаваща модна къща под шапката на "Ровел".
Все така много се радваме, че ще работим с теб, Робансон.
Ще те изпратя.
А сега - сестра ти.
Ще създадем симетрия.
Получихме новата проба.
Лошо!
Значи още не знаем как ще шием тези рокли.
И преди сме действали в последния момент, свикнали сме.
До болка ми е познат стресът през тези три седмици.
- Но отиваме към катастрофа! - Знам, че ателието е под натиск.
Палома ще измисли нещо в следващите дни. Имам й доверие.
Никога не се е случвало тъканите да не са готови толкова близо до ревюто.
Моник.
Какви ги върши Палома? Четири дни се скапвам, а "мадам" плете дантели!
- Знам как се чувстваш. - Искам да си грабна шапката.
Палома ще има нужда от силна подкрепа. От истински приятел, чу ли?
- Нима съм тук само за да й бъда приятел? - Не.
Бъди търпелива. Изкачвай се по стълбицата.
Всеки велик дизайнер е тръгнал от велика къща.
Няма все да бъдеш номер две, повярвай ми.
Довечера устройвам новогодишно парти. Добре си дошла.
Благодаря, Нели.
- Не, благодаря. - Само да се чукнем. Нова година е.
Предния път, когато пих шампанско, казах ужасни неща.
Хайде.
- Има ли новини от Париж? - Не са добри.
Ти и брат ти...
Не е само заради Перл.
Между вас има и нещо друго.
С него никога не сме съжителствали мирно, от самото начало.
Според него, а и според Перл,
виновният съм аз.
Аз съм от онези "токсични" хора,
които блоговете по психология съветват да избягваш.
В тази връзка, чуеш ли за парти тази вечер с хора на твоята възраст, един съвет.
Бягай от мен.
Какво е това?
Красиво е, нали?
Замърсяване.
Това е новият свят.
Не е мечта.
Не и моята.
- Къде кара Коледа? - В Сен Мориц.
Ама че си снобарка! Изчезвай.
Здравей, Анес.
- Как си? - Добре.
- Харесвам местенцето ти на "Шан-з-Елизе". - А аз - роклята ти. Чия е?
На "Ровел". Всичките ми на "ЛЕДУ" са на химическо.
Задобряват в копирането на нашите.
- Шампанско? - Не, чувствам се като на работа.
- Анес! - Здравей, Натали.
Веднага се връщам.
Един от тях ми предсказа,
че винаги ще имам късмет и ще съм щастлива.
- Но не съм щастлива. - Ало?
Целия си гардероб ли пробваш? Къде си?
Нямам сили да изляза от вкъщи.
- Първа или втора част гледаш? - Трета.
- "Сиси: Съдбовните години". - О, не. Съвсем си се разкиснал.
Оставям те да караш Нова година със Сиси, но ще ти звънна утре.
- Благодаря. - Обичам те.
Моето съкровище! Как си?
Закъсняваме.
- Майка ми ще е възхитена. - Промяна в плановете.
Изненада ли? Чувствам се пак на двайсет.
Как си?
- Добре съм. - Не ме занасяй, познавам кога лъжеш.
- Преливам от щастие. - Справи се отлично след "Венсангейт".
- За пореден път спаси "ЛЕДУ". - Това ми е работата.
Съпругът ми купи стара семейна марка в Италия.
- Още не мога да ти кажа коя. - Знам коя е.
Добре. Всичко трябва да се изгради наново.
Новият художествен директор е вундеркинд.
Ти си наясно с всичко. Ела при нас. Обнови марката, развий я.
След три години ще станеш акционер. Ще го впишем в договора ти.
Изкушаваш ме.
За Нова година запазваш ресторанта от първата ни среща.
Не е ли късно да си върнеш момичето?
Няма как да стане.
Но е идеалното място да поговорим.
Откровено.
Още ли я обичаш?
Право на въпроса, а? Добре.
Да.
Но обичах и теб.
Вярвах в нас и в нашето семейство.
Имаме дъщеря. Разглезена е, но я обичаме и тя го знае.
Нали това искахме?
Знам какво кроите с майка ти.
Ще се разведеш с мен, ще ме сложиш на рафта и край на историята.
Всъщност искате моите акции, но не и мен.
Грешиш.
Връзката ни може да е провал, но не беше заради фирмата.
За танц са нужни двама. Не един, нито пък трима.
Ако останеш с майка си, те чака нова битка.
И тежък развод, защото ще се боря със зъби и нокти.
А ако избера теб?
Ще превземем "Ровел" заедно.
Силната двойка.
Ако ми се довериш, още сега ще вкарам акциите си в холдинга.
Ако ми се довериш.
Може ли да пусна нещо...
- Малко по-весело? - Разбира се, заповядай.
ДЖИНО
- Това плочите на Джино ли са? - Тези - да.
Джино обичаше да диджейства в един клуб.
И винаги завършваше вечерта с тази песен. Беше запазената му марка.
Какъв беше той освен прекалено общителен?
- Искам да кажа, имаше ли талант за нещо? - Изобщо не беше прекалено общителен.
Джино имаше дарбата да живее.
Беше безгрижен, веселеше се до късно нощем.
Беше купонджия, не просто общителен.
Ако не беше той, още щях да съм провинциален аристократ отшелник,
строг и консервативен, сврян в старото си имение.
Много си се променил.
Внимавай.
Ела, искам да ти покажа нещо.
Готова ли си?
Започваме.
Ще я задушиш с изпаренията от боята.
Стига си мрънкал, трябва да свикне с това.
Палома е име на творец. Като нейните татковци.
Здрасти, защо звъниш по това време? Къде е татко?
Татко ти спи. Затова ти се обадих.
Видях Палома по телевизията, но теб не те споменаха.
Добре. Честита Нова година и на теб, мамо.
Време е.
Честита Нова година.
Скъпа моя.
НЯМАМ ТЪРПЕНИЕ ДА ТЕ ВИДЯ.
МИСЛЯ ЗА ТЕБ.
Кръстосай.
Завърти.
И пак.
Готово. Иглата.
Тази.
Тук.
Кръстосваш.
Добре.
Успех.
Пало, аз съм. Какви ги вършиш?
Втори януари е. Шивачките те чакат в студиото и не знам какво да им кажа.
Знам, че имаш лични проблеми и имаш нужда да бъдеш сама.
Но и аз съм сама и вече не знам какво да правя.
Обади ми се. Върни се.
Добро утро.
Браво!
Да видим.
Не е зле за начинаещ.
И намерих моята неодантела.
Еластична, здрава, веганска. И местна.
Намерих стартъп в Нант, който изработва нишки от водорасли.
Плетачките ще ги тестват още утре.
"ЛЕДУ" се завръща към морето, където е родена.
Колекцията ще се нарича "Вълната".
- Добре, до скоро. - До скоро.
Толкова усилия да се отървем от него, а ти го върна?
- Той поне остана да ми помогне. - Хората няма да разберат.
Ще бъде консултант, нищо повече.
Познавам го много отдавна. Той наранява хората, дори неволно.
Благодаря, но вече съм голяма. Свършихме ли?
Мразя лилавото, за възрастни дами е.
Цялата му колекция е в лилаво. Трудно ще го разкараме.
Напротив. Просто ще трябва да започне отначало.
- Толкова близо до ревюто? - Всичко е възможно.
Трябва ли да мина под масата? Не съм дете.
Съкровище, ти си най-младата. Традицията е такава.
- За кого е това парче? - За мама.
- А това? Най-голямото. - За баба.
Ако ми се падне късметът, кого да избера за кралица?
- Мамо! - Бабо!
- Бабо? - Мамо! Извикай линейка.
- Е? - Вече е по-добре.
- Трябва ли да знам нещо? - Не. Резултатите й бяха идеални.
Просто е преуморена.
Обмисли ли предложението ми?
Още не.
Какво правиш тук?
Перл.
- Загазихме яко. - Писна ми да го чувам.
Никога не сме загазвали толкова яко.
Обади се на вуйчо си или на майка си, на някой от семейството ви.
Писна ми да ви разчиствам кашите.
Теб ли са отмъкнали?
Били отмъкнали някого от "ЛЕДУ" за Милано. Теб ли?
Отдавна трябваше да напусна.
Недей точно сега.
- "Ровел" искат мажоритарен дял в "ЛЕДУ". - Това ли е голямата новина?
Този път ще го получат. Страх ме е за акциите на Виктор.
А с моите се случи най-лошото. Сигурно следващият е баща ми.
Трябва да ми помогнеш.
- Майка ви е заета. - Знам, репетира за филхармонията.
Дори вие не знаете какво става там, нали?
Лоялна сте. Най-важното качество за майка ми.
За това ми плаща.
- С вас имаме много общо. - Не мисля.
Майка ми е провинциален счетоводител, а не директор. От друг свят съм.
Може би, но и двете работим в сянка като верни войници.
Хората виждат в нас едно и също - никога няма да успеем сами.
- Доволна съм от статута си. - Поне засега.
Знаете ли защо са ценели архитектите на пирамидите?
- Конструкциите им са били трайни. - По-важното е, че са били незаменими.
Уникални. Имали са своя тайна.
Имало само един начин тайната никога да не излезе наяве.
Погребвали архитекта заедно с фараона.
Случващото се в този офис може да промени много неща и за двете ни.
Превод на субтитрите Живко Тодоров