Nele, gal paliktum mus, prašau?
Pone Robinsonai...
Daug mano draugų miega su palydovais.
Galbūt juos pažįsti.
Iš pradžių viskas buvo gerai.
Aš nė nemokėjau.
Galėjau pasirinkti kitą modelį, bet...
Neturėčiau tavęs klausti, bet noriu žinoti, kas buvo mano lovoje.
Dirbai su agentūra?
Tau trūko klientų?
Ne, turėjau daug klientų.
Man teko susitaikyti su tuo, kad niekad nebūsiu modeliu.
Neturėjau talento,
karjeros plano, ateities.
Klasikinė berniuko žaisliuko istorija.
Turėčiau imti tavęs gailėtis?
Kaip manai, pasijaučiau, kai man pasiūlė 30 000 eurų už princo Žaviojo suviliojimą?
30 000?
Oho.
Bet žinau, kad vis dar maustai mane.
Labai stengiausi įsiminti tavo gimtadienio datą, o ji gal nė netikra.
Vakar norėjau susirasti bet ką ir išsilieti.
Bet tai tu. Labai sunku.
Pažadu, aš liudysiu prieš juos.
Puiku.
Nelengvos Kalėdos.
Kaip jautiesi?
Jaučiu palengvėjimą, kad esu namuose.
Gali jaustis įsiskaudinęs.
Antrą kartą išduoti mylimus žmones nėra lengviau.
Neturėjau jokių lūkesčių eidamas ten. Tad nesu nusivylęs.
Nėra taip, kad išdavei mus ir sulaukei atpildo.
Būtent.
DIANA ROVEL
Sugrįžai į sveikųjų pasaulį?
Mano sesuo miega su savo kuratore.
O svarbiausia, ji įsimylėjusi.
Janas su tuo nesitaikstys.
Turime veikti greitai.
Tas pats ir dėl Robinsono. Užklupsime jį netikėtai ir užbaigsime sandorį.
Mums tavęs trūko, Viktorai.
Daugiau jokių Kalėdų be tavęs.
Ačiū, kad nutraukėte savo atostogas.
Šeima tikisi, kad greitai sutvarkysite.
LEDU prieš „Rovel“?
Joks teisėjas nenorės būti apkaltintas teismo vilkinimu.
Spėju, advokatas bus kietas?
Jie pasirinko Hermaną.
Seną kovos žirgą. Saugus pasirinkimas.
Jis nebuvo patenkintas, jog teko grįžti iš Gštado per Kalėdas.
Jie išsigando.
Nuostabu. Informuokite mane.
Sveiki, jūs paskambinote Palomai. Palikite man žinutę.
Pavėlavai į laivą?
Laukiame tavęs studijoje.
Atsargiai, Paloma.
Jis privers tave galvoti, kad pasaulis sukasi apie tave,
ir įvilios į savo tinklą.
Kuo greičiau grįžk. Laivas laukia savo kapitono.
Dabar – tavo akimirka.
Čia laikomi Žakardo kartonai.
Štai.
Jie valdo staklių judėjimą.
Ši kolekcija – unikali.
Siuvėjų palikimas.
Pažvelk.
Marijos krikštynų drabužėliai.
Man patikdavo leisti laiką pas nėrinių audėjas.
Buvau jų talismanas.
Ir jų modelis.
Pamenu, kai buvau gal dešimties,
tėvas užmatė mane, apsirėdžiusį komunijos suknele.
Norėdamas nubausti,
privertė mane vaikščioti su ja lauke visą dieną.
Vasario mėnesį.
Dvi savaites siaubingai sirgau.
Daugiau suknelės nėkart neapsirengiau.
Vietoj to nusprendei jas siūti.
Būtent.
Galiu?
Žinai, mados namai tokie pat trapūs ir vertingi
kaip nėriniai, kuriuos jie audžia.
Jie kabo ant siūlo.
Tiesiogine prasme.
Kaip tavo kita kolekcija.
Tu susitvarkysi.
Neabejoju.
Opozicinė partija planuoja nutiesti pasivaikščiojimų takus per mūsų žemes!
Čia niekas nevaikščios!
Jie tik nori mus paerzinti.
Pakrantė priklauso tiems, kurie ją apgynė nuo britų!
Nesutinki, Janai?
Jūs čia esat ilgiau nei mes.
Nuo Septintojo Kryžiaus žygio.
Nematėte Marijos?
Ne.
Ar nė užkandžių neateisi?
Negaliu pakęsti tų žmonių.
Ar tik man taip atrodo, ar kasmet vis blogiau?
Tik tau. „Tie žmonės“ daugybę metų buvo mūsų draugai.
Mūsų pinigai iš mados neprilygsta jų turtams.
Jie į mus žiūri iš aukšto.
Tavo šeimoje aš jau įpratęs, kad į mane žiūrima iš aukšto.
Bet čia mane gerbia,
bent jau mano akivaizdoje.
Mados namų nė nebūtų be manęs ir mano pinigų.
Jūs visi mėgstate tą pamiršti.
Kažką nori man pasakyti?
Balsuoji už kairiuosius, ar ne?
Manai, kad esu kaimo kvailelis.
Tu, tavo broliai, netgi tavo sūnus.
Bet aš ne aklas.
- Tu pasikeitei. - Aš nepasikeičiau.
Ko tu negali pakęsti? „Tų žmonių“ ar manęs?
Įspėju tave, Marija.
Jei nori, kad mano 15 % liktų šeimoje, turėsi pasirinkti.
Madoje
svarbiausias yra genialus rankų darbas.
Jei nemoki austi, dirbtuvių kalba nepakalbėsi.
Geras kūrybos direktorius visų pirma privalo būti geras siuvėjas.
Jei nori kurti aukštąją madą,
turi priimti jos neapčiuopiamą besikeičiantį aspektą.
Grožis dėl grožio.
Kaip patogu pasislėpti už „meno dėl meno“, ar ne?
Ir nekreipti dėmesio į mus supantį pasaulį.
Ne visi turime tokią pat svajonę.
Mano karta svajoja išsaugoti tai, kas yra likę iš mūsų pasaulio grožio.
Odą, kašmyrą, košenilį.
Mūsų rūšies svajonės visuomet pildosi kitų sąskaita.
Prabanga visuomet užkelia mus į mitybos grandinės viršų.
Bet tai – iliuzija.
Mes esame tos grandinės dalis.
Mes jos nevaldome.
Norėčiau, kad tas genialus rankų darbas
padėtų pasiekti mano svajonę.
Esi drąsi ir stipri.
Bet viskas prasideda čia.
Pirmiausia surask savo muziką.
Ir kai ją surasi, galėsi susikurti savo pačios svajonę.
Atleisk, bet nuoširdžiai manau, kad taip bus geriau.
Tu taip nemanai?
Klausi, ką aš manau?
Noriu, kad liktum mano fondo kuratore.
Bet suprasiu, jei išeisi.
Jei aš...
Čia tu išeini.
Aš nieko nežadėjau.
Tu rimtai?
O kaip „mėgaukimės akimirka“?
Tu pasidavei.
Pasirinkai Ledu, o ne mane.
Visai tai neegzistuoja. Tu tą žinai, tiesa?
Ką nori įtikinti?
Tu ne tokia moteris.
Kokia moteris, Judita?
Moteris, kuri pasistato sau narvą
tik todėl, kad nori būti tokia pat galinga ir nelaiminga kaip jos broliai.
Tavo šeima tave tiesiog vartoja.
Tačiau tu vis tiek nori juos apsaugoti bet kokia kaina.
Štai kas neegzistuoja, Marija!
Tavo šeima!
Man labai gaila, Judita.
Ne, tai man labai gaila.
Gaila tavęs.
Robinsonai, žinau, kad man negalima su tavimi kalbėtis.
Bet aš noriu.
Noriu tave matyti.
Liesti tave. Bučiuoti tave.
Aš viską sugadinau ir kaltinsiu save visą likusį gyvenimą.
Aš tave myliu.
Jis tikrai ateis?
Taip.
Gal tuomet galėtume išklausyti kitos pusės versiją?
Duosiu jūsų liudininkui dar kelias minutes.
Pone Hermanai?
Ilgai neužtruksime, gerbiamoji teisėja.
Mano klientai aiškiai neigia bet kokį įsitraukimą
į šį įmantrų scenarijų, kurį sugalvojo Ledu šeima.
Pone Ledu, jūs neigiate, kad pažįstate poną Solalą Batetaną?
Jokiu būdu. Aš jį pažįstu.
Pamačiau jį per Kūčias savo brolio namuose.
Tuomet sužinojau, kad mano sūnėnas palaiko asmeninius santykius
su LEDU namų registratoriumi,
visiškai nepaisydamas darbo etikos, kurią griežtai prižiūrėjau,
kai ten dirbau.
Ar jūs irgi jį pažinojote, ponia Ledu?
Ponia Rovel.
Buvau sutikusi jį vieną kartą praėjusį rugsėjį
LEDU gatvės mados kolekcijos pristatyme.
Jis su Robinsonu į ją atėjo kaip pora.
Taip, ir tuo metu jis jau dirbo jums.
Netoleruosiu kaltinimų mano klientui be įrodymų.
O ką jūs padarėte su įrodymais?
Pone Ledu,
laikykime tai versijų,
o ne žmonių akistata.
Žinok, Robinsonai,
kad man labai gaila.
Žinau, kad labai mylėjai Solalą.
Man labai gaila, kad judviejų santykiai nesusiklostė.
Nuoširdžiai sakau.
Dar prieš dvi dienas Solalas ketino liudyti.
Jūs jį įbauginote?
Gerbiamoji teisėja, noriu pateikti ieškinį dėl šmeižto.
Norite paduoti mane į teismą?
Pirmyn. Tikrai. Turite ką prarasti.
Pirmyn.
Tai – tiesa!
Sveiki, jūs paskambinote Solalui...
Daužysi pašto dėžutes visame mieste?
Eime su manimi.
Kur?
Tavo apartamentuose tikrai atsiras kambarys motinai.
Ką tai reiškia?
Nori manimi pasirūpinti?
Pasirūpinsiu pats. Dariau tai visą gyvenimą.
Man irgi to reikia.
Neapsimeskime, kad esame artimi.
Tu irgi gali savimi pasirūpinti.
Teisėja nė nepradės tyrimo.
Tobula! Navaras sutvarkytas.
Sutvarkytas.
Įkasėme jį į cementą.
Metaforiškai.
O kaip tavo sesuo?
Tvarkausi su ja.
Šaunuoliai. Didžiuojuosi jumis abiem.
„Šaunuoliai“ ir „didžiuojuosi“ iš mano motinos lūpų.
Tu – didvyris.
Ji pasakė: „Jumis abiem.“
32-ejus metus jai nerūpėjo, kaip man sekasi.
O dabar staiga užsimanė mane pagloboti? Rimtai!
- Suprantu. - Ir ji siaubingai elgėsi su Solalu!
Ji negalėjo pakęsti minties, kad aš laimingas,
o juo labiau su Solalu, pagalbininku!
Nepaneigsi, kad ji viską numatė geriau už mus.
Solalo konsjeržas man pasakė, kad jis išsikraustė prieš savaitę.
Kalbu apie Izmaelį Mbembą. Toks jo tikrasis vardas.
- Izmaelis. - Tikrai?
Blogiausia, kad tas vardas jam visai netinka.
Taip, tai tikrai blogiausia.
Pažvelk.
Jie netgi gavo jam padirbtus dokumentus!
Kaip visa tai gavai?
Apieškojau Virdžinijos kabinetą Personalo skyriuje.
Aišku.
Solalas mus nuvylė, bet Nelsonas tiria šį atvejį.
Surasime, kaip juos pričiupti.
- Jis norėjo liudyti. - Robi, jis neatėjo!
- Jie turbūt jam pasiūlė daugiau pinigų. - Arba jam kažkas nutiko.
Jie jį įbaugino. Jie padarytų bet ką!
Suprantu, jog atrodo, kad viską neigiu. Taip.
Bet žinau, kad Solalas kalbėjo nuoširdžiai.
Izmaelis... Koks skirtumas.
Nuostabi vieta, tiesa?
Taip.
Negaliu patikėti, kad perėjai į socialinį darbą.
Mano įkvėpimas – vandens deivė, plaukianti ant septintojo žemyno.
Todėl norėjome panaudoti netradicinius nėrinius.
Tą supratau.
Tačiau nepavyko.
Bėda ta, kad aukštoji mada pilna prieštaravimų.
Ir Asociacija gali jus išbraukti, jei jūsų dizainai neatitiks jų kriterijų.
Niekad nebuvot sugadinęs prototipo?
Aš?
Milijonus kartų.
Likus mėnesiui iki šou?
Tai kokia išeitis?
Darysime kaip jūs ar nedarysime iš viso?
Jei kuriate nėrinius,
darykite tą tinkamai.
Suprantu. Norite revoliucijos.
Ir aš toks buvau.
Nėriniai buvo banalūs jau 9-ajame dešimtmetyje.
Tačiau skirtumas tas,
kad aš užaugau stebėdamas, kaip dirba nėrinių audėjos.
Jei norite laužyti taisykles,
jūsų technika privalo būti nepriekaištinga, taip sakant.
Laimei,
kitaip nei genialumo, technikos galima išmokti.
Antraip...
Nuostabu, tiesa?
Palo, kodėl privertei mane atvažiuoti į Bretanę?
Turime dirbti studijoje.
Mes neteisingame kelyje, Je-Dži.
Žiūrėk! Kaip gražu ir sudėtinga.
Jie užtruko visą amžių, kol gavo šį rezultatą.
Gaila, kad turime tik mėnesį.
Bet mes turime patirties.
Per daug stengėmės daryti priešingai nei LEDU.
Tai ir buvo esmė!
Negaminti daugiau. Surasti kitą būdą nėriniams.
Suprantu!
Suprantu, bet...
Dabar nebežinau, ar tai gera mintis.
Bet iki pristatymo – mažiau nei mėnuo.
Visai susipainiojau.
Po Kalėdų normalu...
Tai nesusiję. Kalbu apie kolekciją.
Kvaila viską griauti tik todėl, „kad būtų kitaip“.
Mados namai to nenusipelnė.
Namai...
ar Vincentas?
Per Kalėdas gavai tėvą.
Puiku.
Bet su manimi tai niekaip nesusiję.
- Vyno, panele? - Žinoma. Ačiū, Nele.
Je-Dži dar nenusileido?
Ji išvyko.
Kaip suprasti?
Tu buvai savo kambaryje.
Ji liepė tau perduoti.
Ji negalėjo likti nakvoti.
Rytoj jai anksti į studiją.
Ačiū.
Tau pasisekė, kad ją turi.
Bet aš irgi čia.
Galime padirbėti, jei nori.
Kai tik norėsi.
Neabejoju, suprantate, jog pasiliksiu savo akcijas po to,
ką padarėte man, jau nekalbant apie Solalą.
- „Rovel“ grupė niekuomet... - Šiaip ar taip.
Susitarimas atšaukiamas.
Pervesiu atgal pinigus, kuriuos „Rovel“ man „paskolino“.
Jokių skolų, išlaidų padengimo, akcijų.
Adios, „Rovel“.
Robinsonai, ar galėtume tave įtikinti likti su mumis?
O, jūs...
tikrai įžūlūs.
Turėsime surasti būdą sutarti.
Norime, kad pristatytum savo kolekciją kitame gatvės mados šou.
Rinkodaros planas jau paruoštas.
Atleiskit, tikrai ne.
Kaip minėjau, pervesiu pinigus atgal.
Tuomet...
Labai gaila, nesitikėjome, kad atsisakysi.
Kaip sakei, tai buvo tavo svajonė.
Mano akcijų jūs negausite.
Pagal mūsų sutartį,
jei nesumokėsiu, gausiu įspėjimą.
Jei į jį neatsakysiu, jūs galite
pasiimti mano akcijas kaip kompensaciją.
Bet aš nieko negavau.
Gal pamiršai atsidaryti savo Kaimanų salų pašto dėžutę.
Nes nuo šiandien esi pasakiškai turtingas.
Vadovauji perspektyviems mados namams, priklausantiems „Rovel“ grupei.
Mes vis dar be galo trokštame dirbti su tavimi,
Robinsonai.
Palydėsiu tave.
Dabar imkis savo sesers.
Galime sukurti simetriją...
Gavome naują pavyzdį.
Šūdas.
Vis dar nežinome, kaip siūsime tas sukneles.
Jau esame buvę „raudoname taške“, Monika. Mes jau įpratusios.
Trijų savaičių stresą puikiai pažįstu.
Bet mūsų laukia katastrofa!
Žinau, kad studiją labai spaudžia.
Paloma viską parodys po kelių dienų.
Aš ja pasitikiu.
Dar niekad nebuvo taip, kad neturėtume medžiagų, likus tiek nedaug laiko. Niekad.
Monika...
Kokį velnią išdarinėja Paloma?
Jau keturias dienas einu iš proto, kol „panelė“ kuria nėrinius!
Suprantu, kaip jautiesi.
Tą norą tiesiog išeiti?
Palomai reikės stipraus peties.
Tikros draugės. Aišku?
Aš čia tam, kad būčiau gera draugė?
Ne.
Būk kantri. Išgrįsk savo kelią.
Visi didieji dizaineriai kurį laiką dirbo mados namuose.
Nebūsi visą laiką antroje vietoje.
Patikėk manimi.
Šįvakar Naujųjų Metų proga rengiu nedidelį vakarėlį.
Esi labai kviečiama.
Ačiū, Nele.
Ačiū, ne.
Nagi. Tostui.
Naujųjų Metų išvakarės.
Praėjusį kartą išgėręs šampano prikalbėjau baisių dalykų.
Nagi.
Yra žinių iš Paryžiaus?
Nieko gero.
Judu su broliu...
Viskas ne tik dėl Perlos.
Tarp jūsų yra kažkas daugiau.
Mudu niekad gražiai nesugyvenome.
Nuo pat pradžių.
Pasak jo,
o ir Perlos,
kaltas aš.
Esu vienas iš tų „toksiškų“ žmonių,
kurių psichologijos bloguose patariama vengti.
Tad jei išgirsi,
kad kur nors vyksta vakarėlis, skirtas tavo amžiaus žmonėms,
paklausyk patarimo.
Bėk nuo manęs.
Kas čia?
Gražu, tiesa?
Tai – tarša.
Naujasis pasaulis.
Tai nėra svajonė.
Bent jau ne mano.
- Ką veikei per Kalėdas? - Nuvykome į Sent Moricą.
Kokia tu snobė! Eik tu sau.
Sveika, Agnese.
- Kaip laikaisi? - Gerai.
Dievinu tavo slėptuvę Eliziejaus laukuose.
Tavo suknelė labai graži. Kieno ji?
„Rovel“. Visos mano LEDU suknelės dabar valykloje.
Kuo daugiau jie mus kopijuoja, tuo geriau jiems gaunasi.
- Šampano? - Dieve, ne. Jaučiuosi kaip darbe.
- Agnese! - Sveika, Natalija.
Tuojau grįšiu.
Kadaise viena iš jų man išpranašavo,
kad mane lydės sėkmė ir aš būsiu laiminga.
- Bet aš nesu laiminga. - Klausau.
Jau išsimatavai visą drabužių spintą? Kur tu?
Neturiu jėgų išeiti iš namų.
Žiūri pirmą ar antrą?
Trečią.
„Sissi: The Fateful Years of an Empress“.
O, šūdas.
Tau tikrai blogai.
Gerai, paliksiu tave tavo Naujųjų Metų vakarėlyje su Sisi.
Bet paskambinsiu tau rytoj.
Ačiū.
Aš tave myliu.
Mano brangioji. Kaip tu?
Mes vėluojame.
- Mano motina apsidžiaugs. - Pasikeitė planai.
Staigmena?
Vėl jaučiuosi kaip dvidešimtmetė.
Kaip tu?
- Gerai. - Neskiesk man.
Matau, kada meluoji.
Dar niekad nebuvau tokia laiminga.
Gerai. Puikiai padirbėjai po Vincentgeito.
Pakartosiu dar kartą – tu esi ta, kuri išgelbėjo LEDU.
Toks mano darbas.
Mano vyras ką tik nusipirko seną šeimos prekės ženklą Italijoje.
Dar negaliu sakyti, kurį.
Žinau, kurį.
Gerai. Taigi, supranti, kad reikės viską perdaryti.
Naujoji kūrybos direktorė – neįtikėtinai gabi. O tu...
Tu viską puikiai išmanai. Ateik.
Nupūsk dulkes nuo prekės ženklo. Leisk jam augti.
Po trejų metų įgysi kapitalo.
Tai bus nurodyta tavo sutartyje.
Na...
Skamba viliojančiai.
Naujųjų Metų išvakarėse privatizuoji restoraną,
kuriame įvyko mūsų pirmasis pasimatymas.
Ar ne per vėlu mėginti susigrąžinti merginą?
Jau per toli nueita, Karolina.
Bet tai – puiki vieta pasikalbėti.
Išties pasikalbėti.
Ar vis dar myli ją?
Tiesiai į kaktą, ką?
Gerai.
Taip.
Bet tave irgi mylėjau.
Taip pat tikėjau mumis. Ir mūsų šeima.
Mes turime dukrą.
Ji be proto išlepinta, bet mes ją mylime, ir ji tą žino.
Argi ne to norėjome?
Žinau, ką judvi suplanavote.
Išsiskirsi su manimi ir išmesi. Pabaiga.
Tiesa ta,
kad nori mano akcijų, o ne manęs.
Klysti.
Tai, kad mūsų santykiai nepavyko,
nebūtinai yra blogai grupei.
Tačiau tango šokiui reikia dviejų.
Ne vieno, ne trijų.
Jei liksi su motina, pradėsi dar vieną kovą.
Skyrybos bus bjaurios, nes kovosiu dantimis ir nagais.
O jei pasirinksiu tave?
Abu perimsime „Rovel“.
Būsime galinga pora.
Jei pasitikėsi manimi,
iškart perkelsiu akcijas į holdingo kompaniją.
Jei manimi pasitikėsi.
Galiu uždėti ką nors...
linksmesnio?
Žinoma. Prašyčiau.
DŽINAS
Čia Džino plokštelės?
Šitos, taip.
Žinai,
Džinui patiko „Bains Douches“ didžėjus.
Jis visuomet užbaigdavo visus vakarus šia daina.
Tai buvo jo firminis ženklas.
Koks jis buvo, be to, kad buvo...
vakarėlių liūtas?
Ar turėjo talentą ir panašiai?
Jis visai nebuvo vakarėlių liūtas.
Džinas...
turėjo talentą gyvenimui.
Nerūpestingumui ir ilgiems vakarams.
Jis mėgo pasiausti, bet nebuvo vakarėlių liūtas.
Be jo
būčiau taip ir likęs atsiskyrėlis provincialus aristokratas,
įsitempęs ir konservatyvus,
užsidaręs savo sename name.
Tu labai pasikeitei.
Atsargiai.
Ateik, noriu tau kai ką parodyti.
Pasiruošusi?
- Štai. - Gerai.
Atsargiai! Ji uždus nuo dažų kvapo.
Gal nustosi? Ji turi prie jo priprasti.
Paloma – meniškas vardas.
Toks, kaip ir jos tėčiai.
Labas. Kodėl taip vėlai skambini? Kur tėtis?
Tėtis miega. Todėl ir skambinu.
Mačiau Palomą per televizorių. Bet tavęs nepaminėjo.
Gerai. Laimingų Naujųjų ir tau, mama.
Metas.
Laimingų Naujųjų Metų.
Mano brangioji.
NEKANTRAUJU SU TAVIMI PASIMATYTI.
GALVOJU APIE TAVE...
Sukryžiuojam.
Apsukam.
Apsuk dar kartą.
Štai.
Adatą.
Šitą.
Čia.
Sukryžiuojam.
Gerai.
Sėkmės.
Palo, čia aš.
Ką išdarinėji?
Šiandien – sausio 2 d. Darbuotojai tavo mados namuose tavęs laukia,
ir aš nežinau, ką jiems pasakyti.
Suprantu, kad tavo asmeninis gyvenimas pasikeitė ir nori pabūti viena.
Bet aš irgi viena. Ir nebežinau, ką daryti.
Paskambink man.
Sugrįžk.
Labas rytas.
Taip!
Žiūrim.
Neblogai kaip pradedančiajai.
Suradau savo naujuosius nėrinius.
Elastiški. Tvirti. Veganiški.
Vietiniai.
Suradau startuolį Nante, kuris gamina siūlus iš jūros dumblių.
Nėrinių audėjai galės pradėti testavimą rytoj.
LEDU sugrįžta į jūrą – ten, kur ir gimė mados namai.
Kolekciją pavadinsime
„Banga“.
- Iki. - Iki.
Po to, kai įdėjome tiek jėgų, kad jo atsikratytume, parsivežei jį atgal?
Jis bent jau liko man padėti.
Žmonės nesupras.
Laikykite jį konsultantu. Ir tiek.
Jau seniai jį pažįstu.
Jis skaudina žmones, net nenorėdamas.
Ačiū, Perla. Bet aš – didelė mergaitė.
Jau baigėme?
Nekenčiu rausvai violetinės.
Ji tinka vyresnėms moterims.
Jo visa kolekcija – alyvinės spalvos. Sunku jos atsikratyti.
Ne taip jau sunku. Jam tik reikės pradėti iš naujo.
Kai laiko liko tiek nedaug?
Viskas yra įmanoma.
Man lįsti po stalu? Aš jau nebe vaikas.
Mieloji, tu jauniausia. Tokia tradicija.
Kam šis gabalėlis?
Mamai.
O šitas? Didžiausias.
Močiutei.
Jei man atiteks žavesys,
ką turėsiu išrinkti karaliene?
Mama!
Močiute.
- Močiute? - Mama!
Kviesk greitąją.
- Ir? - Jai jau geriau.
Aš kažko nežinau?
Ne.
Jos sveikatos būklę nuolat tikrina.
Ji tik persidirbo.
Ar apgalvojai mano pasiūlymą?
Dar ne.
Ką čia veiki?
Perla.
Įklimpome į mėšlą iki kaklo.
Man taip atsibodo tą girdėti.
Dar niekad nebuvome taip giliai įklimpę.
Skambink savo dėdei ar mamai, kam nors iš savo šeimos.
Man taip nusibodo kuopti viską po jūsų.
Tave perviliojo?
Girdėjau, kad kažkas buvo perviliotas iš LEDU į Milaną.
Ar tai tu?
Jau seniai turėjau išeiti.
Nedaryk to. Ne dabar.
„Rovel“ nori įgyti LEDU akcijų daugumą.
Anokia čia naujiena.
Bet šįkart jiems pavyks.
Bijau dėl Viktoro akcijų.
Su manosiomis jau susitvarkyta.
Dabar turbūt mano tėvo eilė.
Man tikrai reikia tavo pagalbos.
Tavo motina užsiėmusi.
Žinau. Ruošiasi koncertui filharmonijoje.
Net tu nežinai, kas ten vyksta,
ar ne?
Esi lojali.
Mano motina labai vertina šią savybę.
Man už tai moka.
Mudvi turime daug bendro.
Nemanau.
Mano motina yra apskaitininkė provincialė, ne generalinė direktorė.
Skirtinga aplinka augti.
Galbūt. Bet mes abi dirbame užnugaryje kaip geri kareiviai.
Žmonės mus vertina vienodai. Pačios mes nieko nepasieksime.
Man tai tinka.
Kol kas, žinoma.
Ar žinai, kodėl piramidžių architektai tokie vertingi?
Jų statiniai išsilaikė.
O svarbiausia – jie buvo nepakeičiami.
Jie buvo unikalūs. Turėjo paslaptį.
Buvo vienintelis būdas išsaugoti paslaptį.
Palaidoti architektą drauge su faraonu.
Tai, kas dabar vyksta šiame biure,
galėtų stipriai pakeisti tavo ir mano gyvenimus.
Išvertė Akvilė Katilienė