- Kan du la oss være alene, Nelly? - Monsieur Robinson...
Jeg har venner som ligger med eskorter. Jeg klarte meg bra første gang.
Slapp å betale. Jeg ville valgt en annen modell.
Jeg får ikke egentlig spørre deg, men hvem lå i sengen min?
Jobbet du for et byrå?
Hadde du få kunder?
Jeg hadde nok.
Jeg innså at jeg aldri ville bli modell.
Jeg hadde ikke talent, ingen karriere, ingen framtid.
- Klassisk prostituert. - Skal jeg synes synd på deg?
Hva gjør man når man får 30 000 euro for å forføre drømmeprinsen?
30 000?
Jøss.
For alt jeg vet, så lyver du fremdeles.
Jeg prøvde å huske bursdagen din, men den er kanskje ikke ekte.
Jeg trodde jeg skulle treffe en fremmed og bli sint på en drittsekk.
Men det er deg. Det er for vanskelig.
Jeg lover å vitne mot dem.
Bra.
Det kan ikke ha vært en enkel jul.
- Hvordan har du det? - Jeg er glad for å være hjemme.
Du får lov til å være såret.
Det er ikke enklere å gå fra folk andre gang.
Jeg hadde ingen forventninger, så jeg er ikke skuffet.
Det var jo ikke et svik som gikk galt.
Nettopp.
Tilbake hos de normale?
Søsteren min ligger med kuratoren. Men hun er forelsket.
Yann vil ikke like det. Vi må handle raskt.
Samme med Robinson. Vi overrasker ham og inngår avtalen.
Vi har savnet deg. Ingen flere juler uten deg.
Takk for at du kom inn.
- Familien vil ta seg av det raskt. - LEDU mot Rovel?
Ingen dommer vil bli beskyldt for å trekke det ut.
En toppadvokat, kanskje?
De valgte Herrman. En gammel kriger. Et trygt valg.
Han likte ikke å måtte komme tilbake fra Gstaad første juledag.
De er redde.
Flott. Hold meg underrettet.
Dette er Paloma. Legg igjen en beskjed.
Rakk du ikke båten?
Vi venter på deg i studioet.
Pass deg, Paloma. Han vil få deg til å tro at verden dreier seg om deg
og lure deg inn i nettet.
Kom fort. Skipet venter på kapteinen. Couture er ditt øyeblikk.
Her lagres jacquardkortene. Disse.
De styrer vevens bevegelser.
Kolleksjonen er unik.
Det er syerskenes arv.
Se her.
Maries dåpskjole.
Jeg elsket å være hos veverne. Jeg var deres maskot.
Og deres modell.
Jeg husker da jeg var omtrent ti år.
Faren min så meg i en kommunionkjole.
Straffen var å gå i den ute en hel dag.
Det var februar. Jeg var syk i to uker etterpå.
Jeg gikk aldri mer i kjole.
- Du lagde dem istedenfor. - Nettopp.
Får jeg?
Vårt maison er like skjørt og dyrebart som kniplingene det lager.
Det henger i en tråd. Bokstavelig talt.
Litt som din neste kolleksjon.
Du vil få det til. Det er jeg sikker på.
Opposisjonen vil ha turløyper gjennom eiendommene våre!
Ingen går tur her! Det er bare for å irritere oss.
Kysten tilhører dem som beskyttet den mot britene. Ikke sant, Yann?
Du har vært her lengst.
Siden Det syvende korstog. Har dere sett Marie?
Nei.
Kommer du til aperitiffen?
Jeg orker ikke de menneskene lenger. Er det meg, eller blir det verre?
Det er deg. De har vært våre venner lenge.
Våre motepenger er ikke som deres. De ser ned på oss.
Det er jeg vant til i din familie.
Her får jeg iallfall respekt når de snakker til meg.
Maison ville ikke eksistert uten meg og mine penger. Dere glemmer visst det.
Er det noe du vil si? Stemmer du mot venstre?
Du synes jeg er en idiot. Du, brødrene dine, selv sønnen vår.
- Men jeg er ikke blind. Du er forandret. - Nei.
Er det dem eller meg du ikke liker?
Jeg advarer deg. Vil du at mine 15 % skal bli i familien, får du velge.
Innen mote er første betingelse et fantastisk håndarbeid.
Kan du ikke veve, snakker du heller ikke språket i arbeidssalen.
En god kunstnerisk leder må først og fremst kunne sy.
Hvis du vil designe couture,
må du akseptere at det er flyktig og uhåndgripelig.
Skjønnhet for skjønnhetens skyld.
Er det ikke praktisk å gjemme seg bak "kunst for kunstens skyld"?
Å overse verden rundt oss? Vi har ikke alle samme drøm.
Min generasjon drømmer om å redde det som er igjen av verdens skjønnhet.
Skinn, kasjmir, kochenille.
Vår arts drøm er alltid på bekostning av andre.
Luksus setter oss alltid øverst i næringskjeden.
En illusjon.
Vi er en del av den uten å herske.
Jeg vil gjerne bruke det geniale håndarbeidet...
...til å jobbe med drømmen min.
Du er modig og sterk, men det hele begynner her.
Finn din musikk først.
Når du har funnet den, kan du skape din drøm.
Beklager, men det er nok best slik. Synes ikke du det?
Spør du meg hva jeg synes?
Jeg vil du skal fortsette som kurator, men jeg forstår om du vil slutte.
Om jeg... Det er du som slutter.
- Jeg lovte ingenting. - Er du seriøs?
Hva med "grip dagen"? Du overga deg.
Du valgte Ledu over meg.
Ikke noe av dette eksisterer.
Hvem prøver du å overbevise? Du er ikke den kvinnen.
Hvilken kvinne?
En kvinne som lager sitt eget bur
bare fordi hun vil være like mektig og ulykkelig som brødrene sine.
Du blir fortært av familien, men vil beskytte den uansett pris.
Det er det som ikke eksisterer! Familien din!
Jeg er lei for det.
Lei for din skyld.
Jeg får ikke snakke med deg, Robinson, men jeg vil.
Jeg vil treffe deg. Ta på deg. Kysse deg.
Jeg ødela alt. Jeg vil alltid skylde på meg selv. Jeg elsker deg.
- Sikker på at han kommer? - Ja.
Kanskje vi kan høre den andre partens versjon så lenge?
Vi gir vitnet noen minutter til. Herrman?
Jeg skal være rask, dommer. Klienten min nekter for å være involvert
i dette fantasiscenariet Ledu-familien legger fram.
Monsieur Ledu, nekter du for å kjenne Solal Batetana?
Nei, jeg kjenner ham. Jeg så ham på julaften hos min bror.
Det var da jeg skjønte at nevøen min hadde et forhold
til Maison LEDUs resepsjonist.
Et klart brudd på reglene for arbeidsetikk som jeg innførte da jeg jobbet der.
- Kjenner du ham også, madame Ledu? - Madame Rovel.
Jeg traff ham i september i fjor ved LEDUs visning.
Han og Robinson var der sammen som et par.
Ja, og han jobbet for deg da allerede.
Jeg tolererer ikke beskyldninger mot min klient uten bevis.
Hva har du gjort med bevisene?
Monsieur Ledu, la oss konfrontere historiene, ikke individene.
Du skal vite det, Robinson...
at jeg er lei for det. Jeg vet du elsker Solal.
Det var leit det ikke fungerte mellom dere. Jeg mener det.
Solal ville vitne for to dager siden. Har dere truet ham?
Vi vurderer å legge inn en påstand om ærekrenkelse.
Vil du saksøke meg? Vær så god. Det er dere som vil tape på det.
Vær så god. Det er sant.
- Dette er Solal... - Skal du slå hver eneste postkasse?
- Bli med meg. - Hvor?
- Du har vel plass til moren din hjemme? - Hva gjør du?
Vil du passe på meg nå? Jeg har alltid klart meg alene.
- Det vil være bra for meg også. - Vi er ikke nære. Ta vare på deg selv.
- Dommeren vil ikke be om en granskning. - Perfekt! Navarre er avklart.
Avklart.
Vi begravde ham i sement. Ikke bokstavelig talt.
- Hva med søsteren din? - Jeg jobber med saken.
Bravo. Jeg er stolt av dere.
"Bravo" og "stolt" fra min mor? Du er en helt.
Hun sa "dere".
Hun har aldri spurt hvordan jeg har det. Nå vil hun leke mor? Seriøst?
- Jeg forstår. - Hun var grusom mot Solal.
Hun tålte ikke at jeg var lykkelig, iallfall ikke med en som Solal.
Hun hadde bedre dømmekraft enn oss andre.
Jeg fikk høre at Solal flyttet for en uke siden.
Eller Ismaël M'Bemba. Det er det han heter.
- Ismaël. - Jaså?
- Det verste er at det kler ham ikke. - Ja, det er det verste.
Se.
- De skaffet ham en falsk ID. - Hvor fikk du den?
- Jeg gikk gjennom Virginies kontor. - OK.
Solal sviktet oss, men Nelson jobber med det. Vi skal finne bevis mot dem.
- Han ville vitne. - Han kom ikke!
- De må ha tilbudt ham mer. - Eller noe har skjedd med ham.
De truet ham. De er troende til alt.
Det høres ut som om jeg fortrenger det, men jeg vet at Solal mente det.
Ismaël... Uansett.
Er det ikke utrolig?
Jo. Tenk at du dro herfra til barnevernet.
Inspirasjonen er en vanngudinne som svømmer i det sjuende kontinentet.
Derfor ville vi ha moderne kniplinger.
- Jeg forsto det. - Men det fungerte ikke.
Problemet er at couture er et stempel på noe ualminnelig.
Lauget kan trekke det tilbake om designet ikke møter kriteriene.
- Har du aldri slurvet med en prototype? - Meg? Mange ganger.
En måned før visningen?
Hva er løsningen? Vi gjør som deg, eller lar være?
Hvis du vil lage kniplinger, må du gjøre det ordentlig.
Jeg forstår at dere vil revolusjonere det. Jeg har vært der selv.
Alt på 80-tallet var kniplinger avleggs.
Men forskjellen er
at jeg fulgte med veverne da jeg var liten.
Hvis du vil gjøre noe nytt,
må du være upåklagelig når det gjelder det tekniske.
Heldigvis er teknikk noe man kan lære seg, i motsetning til talent.
Ellers...
LEDU KNIPLINGFABRIKK
- Er det ikke fantastisk? - Hvorfor ville du ha meg hit?
Vi har en jobb å gjøre.
Vi kjører i feil retning.
Se her! Se hvor vakkert og intrikat det er.
- Det tok hundre år å få til dette. - Synd vi bare har en måned.
Men vi har ekspertise. Vi prøver for hardt å gjøre det motsatte av LEDU.
Det var vitsen. Ikke produsere mer. Lage kniplinger på ny.
Jeg vet det.
Ja, men... Jeg vet ikke lenger om det er en god idé.
- Visningen er om en måned. - Jeg er forvirret.
Etter jul er det normalt å...
Det har ingenting med det å gjøre. Jeg mener kolleksjonen.
Det er dumt å ødelegge alt for å gjøre noe nytt. Huset fortjener ikke det.
Huset eller Vincent?
Du fikk en far til jul. Det er bra. Men det har ingenting med meg å gjøre.
- Vin, mademoiselle? - Ja, takk, Nelly.
Er ikke Ye-Ji her ennå?
Hun dro.
Hva mener du?
Du var på rommet ditt. Hun ba meg si ifra.
Hun kunne ikke bli her i kveld. Hun måtte være i studioet i morgen.
Takk.
Du er heldig som har henne.
Men jeg er også her.
Vi kan sette i gang om du vil.
Når du vil.
Jeg beholder aksjene mine etter det dere gjorde mot meg og Solal.
- Rovel har aldri... - Avtalen gjelder ikke lenger.
Jeg betaler tilbake det Rovel "lånte" meg. Ingen gjeld, ingen aksjer.
Adios, Rovel.
Hvordan kan vi overbevise deg om at du hører hjemme her hos oss?
Jøss, du er jammen... frekk.
Vi må kunne komme overens.
Vi vil vise din kolleksjon ved neste konfeksjonsvisning. Alt er klart.
Beklager. Jeg betaler dere tilbake.
Vel...
Beklager, men vi tror ikke du vil trekke deg.
- Det var jo noe du hadde drømt om. - Dere har ikke mine aksjer.
Ifølge kontrakten vil jeg få beskjed dersom jeg ikke betaler tilbake.
Hvis jeg ikke svarer, kan dere ta aksjene mine.
- Men jeg har ikke mottatt noe. - Har du glemt å se i Cayman-innboksen?
Du er fra og med i dag veldig rik.
Du driver et lovende maison innenfor Rovel-gruppen.
Vi gleder oss veldig til å jobbe med deg.
Robinson.
Jeg kan følge deg ut.
Så var det søsteren din.
Vi kan skape symmetri...
Vi mottok prøvene.
Faen.
Vi vet ikke hvordan kjolene skal lages.
Vi har vært her før. Vi er vant til det.
Jeg har kjent stresset på sjelen de siste ukene.
- Vi nærmer oss katastrofe. - Studioet er under press.
Paloma vil ha noe om et par dager. Jeg stoler på henne.
Vi har aldri stått uten stoff så nær en visning. Aldri.
Monique...
Hva driver Paloma med? Jeg er under press her mens hun lager kniplinger.
- Jeg vet det. - Og ønsket om å gå?
Paloma vil trenge en venn. En god venn. Greit?
- Er jeg bare her for å være en god venn? - Nei.
Vær tålmodig. Jobb deg oppover.
Alle designere har tilbrakt tid hos et stort maison.
Du vil ikke alltid være nummer 2. Tro meg.
Jeg skal holde nyttårsfest i kveld. Du må gjerne komme.
Takk, Nelly.
- Nei takk. - Bare en skål?
Det er nyttårsaften.
Sist jeg drakk champagne, sa jeg stygge ting.
Kom igjen.
Noe nytt fra Paris?
Ingenting bra.
Du og broren din...
Det er ikke bare pga. Perle. Det er noe mellom dere.
Vi har aldri klart å eksistere sammen. Siden begynnelsen.
Ifølge ham... og Perle
er det min skyld. Jeg er et "giftig" menneske,
som psykologiblogger ber deg holde deg unna.
Angående det...
Hvis du hører om en fest i kveld med folk på din alder, så hør på meg...
Dra fra meg.
Hva er det?
Vakkert, ikke sant?
Det er forurensning.
Den nye verden.
Det er ingen drøm.
Iallfall ikke min.
Hva gjorde du i julen?
For en snobb du er.
Hei, Agnès.
- Hvordan går det? - Bra.
Elsker gjemmestedet ditt på Champs-Élysées.
- Elsker kjolen din. Hvem er det? - Rovel. Alle mine LEDU er til rens.
De blir bedre ved å kopiere oss.
- Champagne? - Nei, da føles det som jeg er på jobb.
- Agnès. - Hei, Nathalie.
Jeg kommer straks.
En dag spådde en av dem
at jeg alltid ville ha hell og være lykkelig.
- Men jeg har ikke vært lykkelig. - Hallo?
Har du prøvd alt du har av klær? Hvor er du?
Jeg orker ikke å dra hjemmefra.
- Ser du på 1 eller 2? - Den tredje filmen om Sissi.
Å nei. Da står det ille til.
Jeg skal la deg feire med Sissi, men jeg ringer deg i morgen.
- Takk. - Glad i deg.
Min kjære. Hvordan går det?
- Vi er sene. Moren min blir glad. - Planen er endret.
En overraskelse? Føles som om jeg er 20 igjen.
Hvordan går det?
- Bra. - Ikke tull. Jeg vet når du lyver.
Har aldri hatt det bedre.
Du har gjort en bra jobb etter Vincent-gate.
- Enda en gang redder du alene LEDU. - Det er det jeg gjør.
Mannen min har kjøpt et gammelt merke i Italia. Jeg kan ikke si hvilket.
- Jeg vet hvilket. - Da vet du at alt må bygges opp igjen.
Den nye kunstneriske lederen er enestående, og du...
Du kan dette. Kom. Tørk støvet av merket. Få det til å vokse.
Etter tre år kommer kapitalen. Det vil stå i kontrakten.
Vel... Det høres fristende ut.
Du lar oss få hele restauranten fra vårt første møte?
Det er sent å overtale jenta.
Det har gått for langt.
Men det er et fint sted å snakke sammen.
Å virkelig snakke.
Elsker du henne?
Det var direkte.
OK.
Ja.
Men jeg elsket også deg. Jeg trodde på oss. På familien vår.
Vi har en datter. Hun er bortskjemt, men vi elsker henne, og det vet hun.
Det var det vi ønsket oss.
Jeg vet hva dere har planlagt.
Du skiller deg, kvitter deg med meg. Slutten på historien.
Du vil ha aksjene mine, men ikke meg.
Du tar feil.
Forholdet vårt er kanskje mislykket, men ikke nødvendigvis for gruppen.
I et ekteskap er man to.
Ikke én. Ikke tre. Står du ved moren din, vil det bli en kamp.
Og en vanskelig skilsmisse, for jeg vil kjempe hardt.
Og om jeg velger deg?
Da tar vi Rovel sammen.
Maktparet.
Hvis du stoler på meg,
legger jeg aksjene mine i holdingselskapet.
Hvis du stoler på meg.
Kan jeg sette på noe litt mer muntert?
Absolutt. Vær så god.
Er det Ginos plater?
Ja, de var det.
Gino elsket å være DJ på Bains Douces.
Han avsluttet alltid kvelden med denne. Den var hans signatur.
Hvem var han, foruten... foruten en sosial person?
- Hadde han talent for noe? - Han var ikke sosial.
Gino... hadde talent for livet.
For glede og sene kvelder.
Han var et festmenneske, ikke spesielt sosial.
Var det ikke for ham, ville jeg forblitt en isolert aristokrat,
formell og konservativ.
- Alene på slottet. - Du har forandret deg.
Pass deg.
Kom, jeg vil vise deg noe.
Klar?
- Vær så god. - OK.
Du vil kvele henne med malingslukten.
Slutt å klage. Hun må venne seg til det.
Paloma er navnet på en kunstner. Som fedrene.
Hvorfor ringer du nå? Hvor er pappa?
Han sover. Derfor ringer jeg.
Jeg så Paloma på TV, men de nevnte ikke deg.
Godt nytt år til deg også, mamma.
Tiden er inne.
Godt nytt år.
Kjære.
GLEDER MEG TIL Å SE DEG.
JEG TENKER PÅ DEG.
Over. Voilà. Snu.
Og snu igjen.
Sånn. Nål.
Denne. Her.
Over.
OK.
Lykke til.
Det er meg. Hva i helvete driver du med?
Det er andre januar. Arbeiderne venter på deg. Hva skal jeg si?
Jeg vet du har det vanskelig og vil være alene,
men jeg er også alene. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Ring meg.
Kom tilbake.
- God morgen. - God morgen.
Ja!
La meg se.
- Ikke dårlig for en nybegynner. - Jeg har funnet mine nye kniplinger.
Elastisk. Robust. Vegansk. Kortreist.
Jeg fant en bedrift i Nantes som lager tråd av tang og tare.
Veverne kan teste den i morgen.
Ledu går tilbake til sjøen der alt startet.
Kolleksjonen skal hete "Bølgen".
- Vi ses. - Vi ses.
Vi prøvde å bli kvitt ham, men du tar ham med tilbake?
- Han ble igjen for å hjelpe meg. - Folk vil ikke forstå.
Se på ham som en konsulent.
Jeg har kjent ham lenge. Han skader folk, også uten vilje.
Takk. Jeg er stor jente nå.
Er vi ferdige?
Jeg hater mauve. Det er for gamle damer.
Hele kolleksjonen hans er lilla. Vanskelig å bli kvitt det.
Da får han bare begynne på nytt.
- Så nær visningen? - Alt er mulig.
Må jeg under bordet? Jeg er ingen unge.
Du er den yngste. Det er tradisjon.
- Hvem er dette til? - Mamma.
- Og dette? Det største. - Bestemor.
Hvis jeg får all sjarmen, hvem blir min dronning?
- Mamma! - Bestemor!
- Bestemor? - Mamma! Ring etter ambulanse.
- Nå? - Hun har det bedre.
- Er det noe jeg bør vite? - Nei.
Alt er i orden. Hun er bare overarbeidet.
Har du tenkt på det jeg sa?
Ikke ennå.
Hva gjør du her?
- Perle. Vi har store problemer. - Jeg er lei av å høre det.
Vi har aldri hatt sånne problemer.
Ring onkelen din eller moren din, noen i familien.
Jeg er lei av å rydde opp etter dere.
Var det deg de fikk tak i?
Jeg har hørt de tok noen fra LEDU til Milano. Var det deg?
Jeg burde dratt for lenge siden.
Ikke dra nå. Ikke nå.
- Rovel vil ha aksjemajoriteten. - Det er ikke nyheter.
Men denne gangen får de det. Jeg frykter for Victors andel.
Det verste har skjedd med mine. Så blir det min fars.
Jeg trenger hjelp.
- Moren din er opptatt. - Ja, hun øver til filharmonien.
Ikke du engang vet hva som foregår. Eller hva?
Du er lojal.
- Det er viktig for mor. - Jeg får betalt for det.
- Vi har mye til felles. - Jeg tror ikke det.
Moren min er regnskapsfører. Ikke CEO. Ikke samme bakgrunn.
Kanskje ikke, men vi jobber i skyggen, som gode soldater.
Folk ser oss på samme måte. Vi klarer det aldri alene.
- Jeg liker hvor jeg er. - Foreløpig, ja.
Hvorfor var pyramidenes arkitekter så verdifulle?
Konstruksjonen var god.
De var uvurderlige. De var unike. De hadde en hemmelighet.
De kunne sørge for at hemmeligheten aldri ble kjent
ved å begrave arkitekten med faraoen.
Hva som skjer på dette kontoret, kan endre mye for både deg og meg.
Tekst: Tina Shortland