- לדו -
- רוול -
איפה הם?
שם.
יש שינוי של הרגע האחרון שלא ציינתי.
תצוגת האופנה של לדו שנועדה למחר תתקיים ברוול.
אין מצב.
אבל אני כבר הנחיתי
שהתצוגה תתקיים על הטיילת של רוול.
חלון הראווה החדש של בית לדו.
לדו הוא הבית שלי.
ואני קובעת.
אם כך, או שתבואי מרצונך,
או שאשלח את המשטרה להחרים את הקולקציה שלך.
שמאתמול היא רכושה של קבוצת רוול.
היית כבר במצב הזה, מדמואזל קסטל.
נכון?
נעשה כל מה שאפשר, מאדאם רוול.
"נעשה כל מה שאפשר, מאדאם רוול"? את רצינית, פרל?
לא נקיים את התצוגה ברוול.
נארגן לה הברזה שהיא לא תשכח לעולם. סמכי עליי.
משהו שרק את יכולה לעשות. כמו תצוגה בלי אורחים.
בווידאו?
את רוצה שהקולקציה העילית הראשונה שלי תעלה באינסטגרם?
כן. אם זה נגמר בבכי, לפחות נגמור בסטייל.
אלה מילים!
עדיף בלי השובל.
הרבה יותר טוב.
זה לא קצת אנוכי?
לא. באת הנה למצוא סיפור.
זה הסיפור שאת צריכה לספר.
פלומה?
חולצות טי פשוטות וג'ינס לבן. טוב?
אוקיי. תודה.
מה עם ונסן?
אציג לו את זה כעניין סגור. אל תדאגי.
ייתכן שנצטרך לחשוב על תוכנית חלופית.
לא. היא אמרה שהיא תהיה שם.
חשבת על זה עד הסוף?
את בטוחה שאת רוצה בזה?
היא הכי טובה במשימות קמיקזה.
- שלום. - שלום.
אנחנו מסודרות? הבאת הכול?
כן.
תודה, יה-ג'י.
אני יודעת שאת לא מתלהבת מזה.
פלו?
זוכרת את ההתחלה של אינסטגרם?
רק אחרי שנתיים פתחת חשבון.
ואחרי עוד שנתיים העלית את הפוסט הראשון.
לא יכולתי לצלם אף תמונה שלך
בלי היד המטופשת שלך מול הפנים.
והיום אני מדגמנת אופנה עילית...
מול מיליוני אנשים.
תסתכלי עליי.
אנשים יתחרפנו לגמרי.
גם רוול.
יש לך כישרון ליצירת באזז.
אני עושה את זה למען בית האופנה.
אבל פלו, את אוהבת את זה.
אהבת את זה מההתחלה.
אפילו שזרקו עלייך דליים של חרא.
אהבת להיכנס לזירה
ולגרום להם לאהוב אותך.
אין בזה שום רע.
שתינו השתנינו, יה-ג'י.
סיימתי.
בוקר טוב, קרולין. חל שינוי של הרגע האחרון בתוכניות. את יודעת איך זה.
אל תגידי לי איך מתנהלת תצוגת אופנה.
אני מעלה 30 כאלה בשנה.
הדגמים יוצאים עכשיו. הם יגיעו בתוך שעה.
ופלומה? מתי את שולחת אותה אלינו?
נדביק לה בול למצח ונשלח באמצעות פדקס.
מתאים לך?
אני יודעת שזה לא קל לך, פרל.
לשנות הרגלים ישנים.
אני לא רוצה לקלקל לך, קרולין.
הרווחת את זה ביושר בסופו של דבר.
נתפלל שאנשי רוול לא יתעקשו לברך את המנהלת האמנותית לפני התצוגה.
טוב. זכרו. מוניק, ורק מוניק.
אף אחד אחר לא מתקרב לבגדים, אוקיי?
- כולם שם? - כן, הכול שם. אל תדאגי.
לא, לא, לא! לא בא בחשבון!
אין דרך אחרת.
ומה אם זה לא יעורר את התגובה הרצויה?
אם יש פעם אחת, רק אחת,
ב-25 שנה שבה כדאי לך לסמוך עליי, היא עכשיו.
אתה הצלחת.
עכשיו פלומה אוהבת את בית לדו לא פחות ממך.
הגיע הזמן שתסמוך גם עליה.
תראה את זה כנקמת הקארמה על הסרטון הגנוב שלך.
להשתמש בשיטות שלהם נגדם?
כן.
לפגוע בתדמית שלהם.
חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.
שערורייה.
לפני שהגעתי ללדו,
יצירת אופנה הייתה בשבילי כמו להיכנס לזירת אגרוף.
היה לי כל כך הרבה מה ללמוד.
על העבר הזה שהיה שלי.
על הסיפור הזה.
מעולם לא הרגשתי יותר בבית בשום מקום אחר.
בלדו מצאתי את מה שחסר לי.
את השורשים שלי.
את המשפחה.
אתמול כהיום.
בעולם שבו "יופי" נתפס כשווה ערך ל"רווח",
לדו הוא אי של חירות.
אני היא שומרת החירות הזאת
ונדרתי נדר להגן עליה
באש ובמים.
- אופנה עילית אביב-קיץ 2024 - הנחשול -
תחייכי.
נראה שסרטון וידאו יכול גם להציל בית אופנה.
כן. את יודעת, אני לימדתי אותה הכול.
"רכילות צמרת" שמחים להגיש את פרס הדרמה של השנה באופנה
לסכסוך בין רוול לבין לדו.
שנים רבות האובססיה היחידה של דיאן הייתה לקנות את לדו.
ראשית, היא השיאה את בתה לאח הצעיר במשפחת לדו.
לבסוף היא הצליחה להניח את ידיה על החברה ועל רוב המשפחה.
אבל פלומה לא אוהבת שמתזזים אתה.
אז איך תיראה מתקפת הנגד של הלביאה בחליפה?
פופקורן, בבקשה! אנחנו עוקבים אחר התוצאות.
כן. זה לא מדויק.
לא! זו לא השתלטות עוינת. אל תכתבי כך בכתבה שלך.
זו הייתה עסקה כשירה בהסכמת היורשים.
"הקיסר נגד הכפר של אסטריקס"?
תדאגו שיפטרו את העיתונאית הקטנה הזאת.
מדיאפארט הוא גוף חדשות עצמאי.
לא אכפת לי!
תקנו מניות, תפחידו אותם, תוציאו את התותחים הכבדים אם צריך!
העיקר שהזבל השמאלני הזה יעוף מהאינטרנט.
ותפטרו כל עובד בלדו שמגלה נטיות מרדניות.
הם יפתחו בשביתה אם נפטר את כולם.
בכל זאת תיפטרו מהם.
אנחנו לא רוצים שהעובדים ישנאו אותנו.
חשוב לנו שבית לדו ימשיך לפעול.
תשאירי את הזוטרים.
תפטרי איזה בכיר למען יראו וייראו.
אנחנו שותפים בבעלות על הדירה של ונסן, נכון?
- כן. - הרי לך.
כן.
כחול פסטל יהיה יפה.
- מסתבר שזה עוזר לתינוק לישון. - אוקיי.
שלום, אדוני.
עורך הדין פורר.
אני מייצג משקיע שמעוניין מאוד בדירה שלכם.
ערב טוב.
מזל טוב!
נוכל לסייר בדירה?
אבל... הדירה לא למכירה.
היא נכס משפחתי. אנחנו עוברים בשבוע הבא.
אני לא יודע מי סיפר לכם עליה, אבל היא לא למכירה.
אתה ונסן לדו?
מה השווי המשוער?
2.5 מיליון, אבל...
ואם נציע כפול?
- פי שלושה. - פי שלושה? פי שלושה.
זו בדיחה?
לא, לא, ממש לא.
אני צריך תשובה בקרוב. אחכה לטלפון מכם.
שמחתי.
מאדאם, מיסייה...
צדקת.
אני אוהבת את זה.
אני אוהבת את הכול.
אהבתי מהרגע הראשון.
מהרגע שהתאחדות ענף האופנה הזמינו אותנו להעלות תצוגה בפריז.
רציתי שזה יצליח.
למעננו.
אבל גם למען עצמי.
אבל לא בגדתי בעצמי.
אני עדיין אוהבת את אותם דברים. אני עדיין אני.
אני עדיין נלחמת באותם אויבים.
עדיין רוצה לשנות את העולם.
מצאת את המקום שלך.
אני מקנאת בהרגשה הזאת.
את מצאת אותה.
ואני עדיין מחפשת.
יה-ג'י.
אם את רוצה לקנות את החלק שלי בדופל, זה בסדר מצדי.
גם את צדקת.
שתינו השתנינו.
גם אני השתניתי.
ואני מצטערת.
אני לא יכולה לעזור לך, פלו.
בהצלחה.
מה תעשי עכשיו?
תחזרי לברלין, בירת האופנה?
מה לעזאזל אתן עושות כאן?
תני לנו לקנות חלק מדופל.
נבטל את כל התביעות שלנו,
ואת תהיי המנהלת האמנותית היחידה של בית אופנה משלך.
מי אמר שזה מה שאני רוצה?
חוץ מזה, אני לא הבעלים של דופל.
יש לך מניית רוב.
את לא צריכה את רשותה.
היא כבר סירבה לך.
ואת עושה מה שהיא אומרת בצייתנות.
אתן מתענגת על מאבקים מלוכלכים.
אבל אני לא.
עכשיו תעופו מהמכונית שלי.
פלומה הפכה אותך למספר שתיים לכל החיים.
לא ככה, לוסי?
את יודעת מה עולה בחיפוש גוגל של "דופל ברלין"?
"דופל, מותג קונפקציה גרמני
מיסודה של פלומה קסטל-לדו..."
מעניין מאוד. האינטרנט כבר שינה את שמה.
מה אתן רוצות שאני אומר?
שפלומה היא כלבה בת כלבה ואני קורבן מסכן?
היא גזלה ממך את השנים היפות שלך.
היא הפכה אותך לבלתי נראית.
עכשיו היא מנהלת את אחד מבתי האופנה הגדולים בפריז.
מה כתוב עלייך בוויקיפדיה?
כלום.
כי את אפס.
ואת כבר לא טירונית.
זה הרגע שלך.
אחרי כל השנים,
אני חושבת שאנחנו תיקו.
מאדאם רוול.
גמרנו עם לוסי?
יש לי מישהי חדשה. כמו מכוניות, עם השנים הן נעשות פחות אמינות.
מה שמה?
לוסי 2.
אותו מותג, דגם חדש יותר.
את לא רוצה שאבוא איתך?
לא. תרגיעי את הרוחות במועצת המנהלים.
כבי את השריפות. אני אטפל בבעלי המניות הגדולים.
אני רוצה עדכון כשאתעורר.
- תגידי ללואיז... - את תגידי לה בעצמך.
זהירות.
אני אוהבת אותך.
- ק' רוול -
שלום. אני מקווה שישנת טוב, דוקטור.
אף פעם לא יותר מארבע שעות.
כמוני.
גברתי ורבותיי, בוקר טוב.
יש לנו קוורום, אז אני מציעה שנפתח את הישיבה.
בלי דיאן?
אימא שלי לא יכולה להשתתף.
הנה ייפוי כוח חתום ממנה.
אם אוסיף אפס אחד לצ'ק, תשאיר אותי בחיים עד גיל 500,
כמו החבר'ה בגוגל?
אני עדיין לא מומחה לחיי נצח.
אבל מדען טוב לעולם לא אומר לעולם לא.
שלום.
מה אנחנו רואים כאן?
את המוח של אימא שלי.
ואת הגידול שלה.
ספרי לאחור מעשר.
תתחילי.
עשר,
תשע,
שמונה,
שבע...
אימא שלי לא תהיה כשירה למלא את תפקידה בזמן הקרוב.
היא הסתירה היטב את האבחנה שלה באמצעות הערכה רפואית כוזבת.
כמה זמן את כבר יודעת?
היום אנחנו מתמודדים עם משבר כפול.
תדמיתי
וניהולי.
האובססיה החולנית של אימא שלי כלפי לדו קלעה אותנו למצב עדין.
אבל המותג הוא מציאה, ועם הזמן
והוא יחזק את הקבוצה.
כדי להגן על האינטרסים של כולם, אני רוצה להציע חילופי גברי.
ויקטור לדו יבטיח את הצלחת בית האופנה של משפחתו והפעילויות הנלוות.
ובנוגע לרוול,
אני רוצה להגיש למועצת המנהלים את מועמדותי לתפקיד המנכ"לית.
שנצביע?
שלום.
בוקר טוב.
בוקר טוב, פלומה.
קיבלנו את הדוגמאות החדשות.
אני לא משתמשת בחומרים מבוססי-מאובנים.
כמה פעמים צריך להגיד לכם?
אנחנו משתמשים רק במלאי מת.
אנחנו מסכימים?
אבל מיסייה לדו אמר לי...
כן.
אמרתי להם שאנחנו מתכננים לשקול את מדיניות הטקסטיל שלנו.
אנחנו לא מקטינים את יעדי המיקור שלנו,
אבל נצטרך לייצר יותר ומהר יותר.
את תעברי מארבע קולקציות בשנה לשמונה,
פלוס קולקציית נופש, שתי קפסולות ושיתופי פעולה.
לא נוכל להשתמש רק בחומרים ממוחזרים.
אני לא בעסק.
חכי, פלומה.
אנחנו בעדך.
אנחנו ברוול תומכים במאה אחוז ברעיונות ובגישה שלך.
אני עובדת בבית האופנה לדו.
קבלי עצה קטנה:
שחררי.
זה מצחיק, אם חושבים על זה.
בסוף עשית את זה.
מה עשיתי?
גרינווש לרוול.
את המבנה יהיה קשה לשנות,
אבל אפשר לעבוד על עיצוב הפנים, שייראה פחות לדו.
אני רוצה שהוא ייראה לדו.
אני רק רוצה שיהיה פחות "ונסן".
כבר משפצים?
אחזור אלייך.
באתי לקבל את פניך.
לא חשבתי שתדברי איתי שוב אחרי...
הבגידה שלך?
גם אני לא.
למה חזרת בך?
אני לא כמו ונסן, ויקטור. אני חושבת שאתה אוהב את המשפחה.
ויש לך שאיפות גדולות לגבי בית האופנה.
אז כן, אני סולחת לך.
בוא הנה.
אני מבין. מתרועעת עם האויב.
את יודעת מה את מסכנת בגלל רעמת השיער היפה שלך?
תמיד סלחת לי על הכול.
אני לא סולחת לו.
הפעם אני לא יכולה לסלוח. אבל אני רוצה שהוא יאמין שסלחתי.
אני אוהב לראות אותך שולפת ציפורניים, אחותי.
את ויקטור כבר איבדנו, אבל לא את בתו.
לואיז היא בת לדו ואני אדאג שהיא תישאר כך.
דיאן לא תנצח בקרב הזה.
אל תשכח מה הבטחנו לאבא, ונסן.
להציל את בית האופנה בזכות הדור הבא. כן.
דווקא רעיון לא רע בסופו של דבר.
לפחות עלית על זה בזמן.
הולם אותך אדום.
בואי.
שבי.
אימא, אני רוצה...
אל תעליבי אותי בניסיון להצדיק את עצמך.
לרגע לא האמנתי לך.
אף אחד לא האמין.
כשנולדת המיילדת אמרה לי שלא תשרדי שבוע.
היית חלשה מדי.
אבל החזקת מעמד
ושרדת.
לכן עשיתי כל מה שיכולתי כדי להקשיח אותך.
והצלחתי.
כל השנים שבהן הכשרתי אותך השתלמו בסוף.
את מוכנה להקריב הכול
למען רוול.
אפילו לחסל אותי.
המניות עולות.
אני גאה בנו.
אני צמאה.
תוכלי לתת לי מים?
את יכולה להעביר את המים?
תודה.
אני כבר מערערת על ההצבעה החריגה בישיבת מועצת המנהלים.
יש לי רק עוד דבר אחד ללמד אותך, יקירתי.
להפסיד.
החלמה מהירה, אימא.
אל תדאג.
אני לוקחת רק את מה ששייך לי.
סליחה שאני מונעת ממך את העונג לפטר אותי.
מה?
היית רוצה שזה ייגמר אחרת?
ניסינו הכול, ויקטור.
ונכשלנו.
זה המצב.
למעשה, אני חשה הקלה.
אף פעם לא הייתי חדורת נקמה כמוך.
אבל בניגוד לך,
אני יכולה סוף סוף להמשיך הלאה.
הבנתי שלעולם לא אהיה מאושר.
חבל מאוד.
לאן...
לאן את הולכת?
אני נוסעת למילאנו.
אשלח מישהו לקחת את החפצים שלי.
מי אתה?
הבוגד המשפחתי בא לפגוש את שאר הבוגדים.
יש לך תג?
תמסור לוויקטור לדו שהאחיין שלו הגיע.
טוב.
זה לא הגוון שלך.
היא עזבה?
יופי לה.
מה? זה נכון.
אתה יודע את זה.
אין אהבה. רק הוכחה לאהבה.
ארשום את זה, ברשותך.
התנהגת כמו מניאק גמור.
לאורך כל הדרך.
וקשה להיות כזה מניאק עקבי כל כך הרבה שנים.
אז...
רוצה שאקח אותך לסיור בבית האופנה שלך?
אתה עובר לכאן.
אני עדיין לא יודע איפה נמקם אותך אבל אנחנו מפנים מקום.
היית מאמין?
ליצור באותו מקום שבו למדת ללכת,
בתוך הספינה האם, זה היה חלום הילדות שלך, נכון?
אתה פסיכופת.
למה?
לקחת כבר את המניות שלי, את הקריירה שלי ואת הגבר היחיד שאהבתי בחיי.
אפילו את אימא שלי!
לעזאזל, מה עוד אתה רוצה?
אני רוצה שנעבוד ביחד.
כמו משפחה.
אני משוכנע שנוכל לעשות דברים גדולים ביחד.
ואני מצפה בכיליון עיניים להתחיל.
בוא.
דרך אגב,
הכול סגור בנוגע לדיור הזמני שלי באזור החופשי?
- הכול טוב? - בסדר גמור.
ויקטור עוד לא העיף אותי,
אבל זה רק עניין של זמן עד שיישלפו הסכינים.
תודה, נלי.
תודה.
תגיד לי, נלסון. יש לך ילדים, נכון?
- כן. - כמה? שניים?
שלושה.
למה הבאת אותם לעולם?
אני...
אני מניח שמעל הכול זה היה מעשה של אהבה.
מעשה של אהבה. כמובן.
ומעשה האהבה היפה מכולם.
כן, נכון שיש משהו מרגיע
במחשבה שהילדים שלך ימשיכו את מפעל חייך?
שהם סוג של שלוחה שלך?
במובן מסוים, כן.
נניח
שהייתי רוצה לתת חלק מהמניות שלי
לפלומה.
וגם לפרל.
איזו מתנה מקסימה.
אני כבר מתחיל להכין את המסמכים.
אני מציע שתיידע את הצדדים הנוגעים לעניין.
תודה.
מה שלום אימא שלך?
עדיין בחיים?
הניתוח עבר בשלום.
בטח הייתה לה יקיצה קשה.
היא מגישה תביעה.
היא תפסיד.
היא תנבל את הפה.
והיא תרים ידיים.
ואתה?
פרל?
לא הייתי צריך לפטר אותה.
היא עוזבת.
רחוק מן העין, רחוב מהלב.
בדיוק כמו שרצית.
הנה את.
- את בסדר? - כן.
הפעם הראשונה שפגשתי אותך
הייתה כאן.
טוב, הפעם הראשונה כאדם בוגר.
היית ממש גועלי.
הייתי נוראי.
פלומה.
אני יודע
שזה יהיה קשה,
אם לא בלתי אפשרי מבחינתך.
אבל אני רוצה לבקש את סליחתך.
סלחי לי
על שנטשתי אותך.
אימא שלי היא ש...
כן, אבל לאחר מכן.
בחמש השנים הראשונים עשיתי מאמצים.
כתבתי, שלחתי כסף.
ואז אני...
הפסקתי לחפש אותך.
נכשלתי.
וכן, נטשתי אותך.
מעכשיו ולהבא,
אני רוצה שנהיה קשורים.
לצמיתות.
באמצעות בית האופנה.
לכן החלטתי
לתת לך מניות.
שלום לכולם.
הנה, סוף סוף אנחנו ביחד. אפשר לפתוח את הישיבה.
אני שמח לקבל את המצטרפים החדשים למשפחת לדו הגדולה והיפה.
מאושר.
פרל, לא רצית להמשיך הלאה?
חשבת שאחמיץ את ישיבת מועצת המנהלים הרשמית הראשונה שלי לפני שאעזוב?
אתם באמת חושבים שפיזור ההון יעזור לכם?
יעזור לכם במה, אגב?
ויקטור המסכן שלי, אף פעם לא באמת הבנת איך בית האופנה הזה מתנהל.
אין לך מושג מה מפעיל אותו.
ובכל זאת היום,
הוא שייך לי.
לא. לרוולים יש מניית רוב. יש הבדל.
ולפי שעה.
נצטרך מקום בשביל החברות הבנות של הקבוצה.
החלטתי להפקיע את הדירה שלך.
יש לך יומיים. זה מספיק?
זה מושלם.
היכן שלא אהיה,
אשגיח עליך בשבע עיניים,
אחי היקר לי מכול.
זוכר איך נהגנו לבלות כאן?
כן.
ביום האחרון שראינו את אבא בחיים.
נהר הסטיקס.
הבדידות,
ומצב הרוח הקודר.
איזו מורשת הזויה.
הוא היה אמור לעבור אלייך.
תמיד היית חביבתו.
אין חרטות?
הגיע הזמן להתחיל ללכת אל האור.
די טוטנינסל, אי המתים.
זו הגרסה הרביעית של הציור, שצוירה ב-1884,
וככל הנראה הושמדה בהפצצה של ברלין ב-1945.
ובכל זאת, הוא עומד כאן מולכם.
היום יש לכם הזדמנות.
ולכן הצעות המחיר יתחילו בשלושה מיליון יורו.
שלושה מיליון. 3.2 מיליון?
ארבעה מיליון לגברת.
עשרים וחמישה מיליון.
עשרים וחמישה מיליון מאחור.
פעם ראשונה, פעם שנייה...
נו?
זה סגור. הוא שלך.
תשלחי אותו.
איך הלשכה החדשה שלי באזור החופשי?
מרווחת, אלגנטית,
קצת פלצנית.
ואני אוהבת את הנוף.
אני מקווה שאחי המפלצת לא מקשה עלייך יותר מדי.
הוא מנסה להתחנף אליי.
הוא עשה הצגה שלמה כדי להשיק את פרס האופנה הבת-קיימא של לדו...
וקוד התנהגות למען רווחת בעלי החיים.
כמובן שכך עשה.
מה שהוא באמת רוצה זה שאני אפתח בושם חדש.
הוא צריך כסף.
אנחנו נשיב מלחמה?
"אנחנו" ניקח אותו לבית המשפט.
אבל אנחנו צריכים ראיות חדשות.
נלסון רוצה להוכיח שהשופט מוטה.
זה לא קל, משום שרוול שיחדו את כולם פחות או יותר.
מה שאנחנו באמת צריכים זה למצוא את השטינקר ששכב עם האחיין שלי.
האורח המיוחד שלי.
חשבתי שגמרנו.
מה אני עושה כאן?
אנחנו מכינים הפתעה לבת שלי.
אתה תעזור לי להחזיר לרשותי את החברה שלי.
תרגום: גלית אקסלרד