- Hvor er de? - Der inne.
Det er en siste endring jeg glemte å fortelle dere om.
LEDU-visningen i morgen vil foregå hos Rovel.
Aldri i livet.
Jeg har alt gitt beskjed om at visningen skal holdes på plassen foran Rovel.
- Maison LEDUs nye utstillingsplass. - LEDU er mitt hjem...
Og jeg bestemmer.
Da får du enten komme villig,
eller så sender jeg politiet etter kolleksjonen,
som i går ble Rovel-gruppens eiendom.
Du har vært der før, ikke sant?
Vi skal gjøre vårt beste, madame Rovel.
"Gjøre vårt beste"? Tuller du, Perle?
Vi skal ikke ha visning hos Rovel.
Vi gir henne et "no-show" hun aldri vil glemme. Stol på meg.
Noe bare du kan gjøre. En visning uten gjester.
En video?
Skal min første couture-visning foregå på Instagram?
Ja. Om det går ille, får vi iallfall en verdig avslutning.
Sånn skal det være.
Det er bedre uten slepet. Mye bedre.
- Er det ikke litt egoistisk? - Nei, du kom for å finne en historie.
Det er den du må fortelle.
Paloma?
Enkle T-skjorter og hvite jeans. Greit? Takk.
- Hva med Vincent? - Jeg sier at alt er klart. Det går bra.
Vi må kanskje ha en plan B.
Hun sa hun ville være her.
Har du tenkt deg om?
- Er du sikker? - Hun er den beste til kamikaze-oppdrag.
- Hei. - Hei.
- Går det bra? Har du alt? - Ja.
Takk, Ye-Ji.
Jeg vet du synes det er dølt.
Palo? Husker du begynnelsen på Instagram?
Det tok deg to år å få en profil, og enda to år før du la ut et innlegg.
Jeg fikk ikke ta bilder av deg uten en hånd foran ansiktet.
Og i dag er jeg modell for en couture-kjole...
...foran millioner.
Se på meg.
Folk vil gå av skaftet.
Rovel også.
Du kan skape blest.
Jeg gjør det for motehuset.
Men, Palo... Du liker det. Du likte det fra begynnelsen.
Selv da folk kastet bøtter med møkk på deg.
Du likte å gå inn i ringen og få dem til å elske deg.
Det er ikke noe galt i det.
Vi har begge forandret oss.
Ferdig.
Hei, Caroline. Noen endringer helt på slutten.
Jeg vet hvordan visninger foregår. Jeg arrangerer 30 i året.
Klærne blir transportert nå. De kommer om en time.
Når sender du Paloma?
Vi setter en merkelapp i pannen hennes og sender henne bort. OK?
Jeg vet det ikke er enkelt.
Gamle vaner må brytes.
Jeg vil ikke ødelegge moroa di, Caroline. Den fortjener du jo.
La oss håpe Rovel ikke vil møte Paloma før visningen.
Husk: Monique og bare Monique. Ingen andre får gå nær klærne.
- Er alt her? - Ja. Ikke bekymre deg.
Nei! Absolutt ikke.
- Det er eneste mulighet. - Og om det ikke går som du ønsker?
Om det er én gang hvor du trenger å stole på meg, så er det nå.
Du klarte det. Paloma elsker huset like mye som du gjør.
Nå må du også stole på henne.
Se det som karma for din stjålne video.
- Å bruke deres metoder mot dem? - Ja.
Skade deres image.
Fem, fire, tre, to, en.
Skandale.
Før jeg kom til LEDU, handlet det å skape mote om å gå inn i ringen.
Jeg hadde så mye å lære.
Fortiden som var min.
Denne historien.
Jeg har aldri følt meg hjemme noe sted.
Hos LEDU fant jeg det jeg savnet.
Røttene mine.
Familie.
I går og i dag.
I en verden der "skjønnhet" også må bety "profitt"
er LEDU som en frihetens øy.
Jeg er vokteren av denne friheten,
og jeg har sverget at jeg vil forsvare den gjennom tykt og tynt.
VÅR - SOMMER 2024 BØLGEN
Smil.
En video kan også redde et motehus.
Ja. Jeg har lært henne alt.
Balance ton luxe gir årets motedramapris
til Rovel-LEDU-feiden.
Dianes besettelse har i mange år vært å kjøpe LEDU.
Først giftet hun bort datteren til den yngste Ledu-broren.
Hun fikk endelig selskapet og mesteparten av familien.
Men Paloma likte ikke å bli lurt.
Hvordan vil ulven i dress reagere?
Popkorn, takk. Vi følger spent med.
Det stemmer ikke.
Nei, det er ikke et fiendtlig oppkjøp. Det kan du ikke skrive.
Vi hadde en avtale med arvtagerne.
"Caesar mot Asterix' landsby"? Gi denne lusne journalisten sparken!
- Mediapart er uavhengig. - Spiller ingen rolle!
Kjøp aksjer! Skrem dem! Bruk de store våpnene om nødvendig.
Men få denne venstrevridde dritten av internettet!
Og gi alle opprørske LEDU-ansatte sparken.
- Det blir streik om vi sparker alle. - Bli kvitt dem!
Vi vil ikke at de skal hate oss. Vi trenger et medgjørlig LEDU.
Behold undersåttene. Gjør et eksempel av de andre.
Vi eier vel også Vincents leilighet?
- Ja. - Der ser du.
Ja. Pastellblått blir bra. Det vil hjelpe babyen å sove.
- Hei. - Hei.
Nelson Fohrer, advokat.
Jeg representerer en investor som vil kjøpe leiligheten.
God kveld.
Gratulerer.
Får vi se oss om?
Leiligheten er ikke til salgs.
Den tilhører familien. Vi skal flytte inn. Den er ikke til salgs.
- Er du Vincent Ledu? - Hva er den verdt?
- 2,5 millioner, men... - La oss doble det.
- Ganger tre. - Ganger tre?
- Er det en spøk? - Nei. Slett ikke.
Jeg trenger et raskt svar. Ring meg.
- Flott. - Madame, monsieur...
Du hadde rett.
Jeg liker det.
Jeg liker alt.
Jeg likte det fra begynnelsen.
Fra da lauget inviterte oss til å ha visning i Paris.
Jeg ville det skulle fungere. For oss. Men også for meg.
Men jeg svek ikke meg selv.
Jeg liker fremdeles det samme. Jeg er meg. Jeg kjemper mot de samme fiendene.
Jeg vil fremdeles endre verden.
Du har funnet ditt sted.
Jeg misunner deg det.
Du har funnet det. Jeg leter fremdeles.
Ye-Ji.
Hvis du vil kjøpe mine Doppel-aksjer, så er det greit.
Du hadde også rett.
Vi er begge forandret.
Jeg er også forandret.
Og jeg er lei for det.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Lykke til.
Hva gjør du nå?
Drar du til Berlin, motehovedstaden?
Hva gjør dere her?
La oss kjøpe oss inn i Doppel. Vi glemmer søksmålene.
Du blir den eneste lederen som eier ditt maison.
Er det det jeg vil?
- Dessuten eier jeg ikke Doppel. - Du har aksjemajoritet.
Du trenger ikke hennes tillatelse.
Hun har alt sagt nei.
Og du fulgte henne lydig.
Du liker å være slem.
Det gjør ikke jeg. Kom dere ut av bilen min.
Paloma har permanent gitt deg andreplassen. Ikke sant, Lucy?
Vet du hva et Google-søk sier om "Doppel Berlin"?
"Doppel, et tysk konfeksjonsmerke som ble startet av Paloma Castel-Ledu..."
Interessant at internettet alt har endret navnet.
Hva skal jeg si?
At Paloma er ei hurpe og at jeg er et offer?
Hun stjal dine beste år.
Hun gjorde deg usynlig. Nå driver hun et av Paris' største maison.
- Hva sier Wikipedia om deg? - Ingenting.
For du er ingen. Og du er ikke lenger fersk i bransjen.
Det er ditt øyeblikk.
Etter så mange år tror jeg vi er skuls.
Madame Rovel.
Ingen Lucy?
Jeg har en ny jente. De blir upålitelige med tiden, som biler.
- Hva heter hun? - Lucy II.
Samme merke, nyere modell.
- Skal jeg ikke bli med? - Nei, du får ordne ting i styret.
Slukke brannene. Ta deg av de store aksjonærene.
Gi meg en oppdatering når jeg våkner.
- Si til Louise... - Si det selv.
Forsiktig.
Jeg er glad i deg.
- Jeg håper du har sovet godt. - Aldri mer enn fire timer.
Som meg.
Vi er beslutningsdyktige, så jeg foreslår at vi setter i gang.
Uten Diane?
Moren min kan ikke delta. Her er hennes proforma.
Om jeg legger til en null på sjekken, vil du la meg leve til jeg er 500?
- Som folk hos Google? - Jeg har ikke mestret udødelighet ennå.
Men man kan aldri si aldri.
Hei.
Hva ser vi på?
Min mors hjerne.
Og svulsten hennes.
Tell tilbake fra ti. Vær så god.
Ti,
ni,
åtte,
sju...
Moren min er ikke i stand til å utføre jobben på en stund.
Hun har skjult diagnosen og forfalsket legeerklæringer.
- Hvor lenge har du visst det? - I dag står vi overfor to kriser.
Image og ledelse.
Min mors usunne besettelse av LEDU har satt oss i en vanskelig situasjon.
Men merket er et godt kjøp, og med tiden vil det gjøre gruppen sterkere.
For å sikre alles interesser, vil jeg foreslå å omorganisere.
Victor Ledu vil sørge for LEDUs framgang.
Når det gjelder Rovel, vil jeg foreslå meg selv som kandidat til CEO.
Skal vi stemme?
- Hei. - Hei.
God morgen.
God morgen, Paloma. Vi har mottatt prøvene.
Jeg bruker aldri fossilbaserte materialer.
Hvor ofte må jeg si det?
Vi bruker bare det vi har på lager.
Enige?
Men monsieur Ledu sa at...
Ja. Jeg sa at vi vil gjennomgå retningslinjene for tekstiler.
Vi vanner ikke ut målene våre, men vi må produsere mer og raskere.
Du går fra fire til åtte kolleksjoner,
en cruise-, to kapsel- og to samarbeidskolleksjoner i året.
Ikke alt kan oppsirkuleres lenger.
- Da er jeg ute. - Vent litt.
Vi er på din side. Hos Rovel støtter vi dine ideer 100 %.
Jeg jobber for Maison LEDU.
Et lite råd. La det være.
Det er ganske morsomt. Du klarte det til slutt.
Hva da?
Å grønnvaske Rovel.
Konstruksjonen er som den er, men det kan se mindre LEDU ut.
Det skal se ut som LEDU, men mindre "Vincent".
- Pusser du alt opp? - Jeg kommer senere.
Jeg kom for å si velkommen.
- Trodde ikke du ville snakke med meg... - Etter ditt svik? Ikke jeg heller.
Ombestemte du deg?
Jeg er ikke som Vincent. Jeg tror du liker familien.
Du har store ambisjoner for huset. Så ja, jeg tilgir deg.
Kom hit.
Jaså? Menger seg med fienden.
Vet du hva du risikerer med det vakre håret?
Du har alltid tilgitt ham alt.
Jeg tilgir ham ikke. Jeg kan ikke det, men jeg vil han skal tro det.
Jeg elsker når klørne dine er ute.
Vi har mistet Victor, men ikke datteren.
Jeg skal sørge for at Louise forblir en Ledu.
Diane vil ikke vinne den kampen.
Husk hva vi lovte pappa.
"Redd huset gjennom neste generasjon."
Ingen dum idé.
Du skjønte det til slutt.
Du ser bra ut i rødt.
Kom.
Sett deg.
Mamma, jeg vil...
Ikke prøv å rettferdiggjøre det.
Jeg hadde aldri tro på deg.
Ingen hadde det.
Da du ble født, sa jordmoren at du ikke ville leve ut uken.
Du var for svak til å overleve.
Men du kloret deg fast, og du klarte deg.
Jeg gjorde alt for å gjøre deg tøffere.
Det klarte jeg.
Alle årene med opplæring har gitt resultater.
Du var villig til å ofre alt for Rovel.
Inkludert å kvitte deg med meg.
Aksjeverdien har økt.
Jeg er stolt av deg.
Jeg er tørst. Kan du gi meg litt vann?
Kan du gi meg litt vann?
Takk.
Jeg bestrider alt den uregelmessige avstemningen på møtet.
Det er en ting til jeg må lære deg, kjære.
Å tape.
God bedring, mamma.
Ikke vær redd. Jeg tar bare det som er mitt.
Beklager at du ikke får gi meg sparken.
Hva?
Skulle du ønske det var annerledes?
Vi prøvde alt, Victor.
Og vi feilet.
- Ja. - Det er sånn det er.
Jeg er faktisk lettet.
Jeg passet aldri inn i ditt behov for hevn.
I motsetning til deg, kan jeg nå endelig gå videre.
Jeg har innsett at jeg aldri blir lykkelig.
Det er synd.
Hvor...
- Hvor skal du? - Til Milano.
Noen vil hente sakene mine.
Hvem er du?
Familiens overløper. Jeg skal treffe den andre overløperen.
Har du et kort?
Si til Victor Ledu at nevøen hans er her.
Greit.
Ikke din farge.
Er hun borte?
Bra for henne.
Det er sant. Og det vet du.
Det er ingen kjærlighet, bare beviser på det.
- Jeg skal notere meg det. - Du har vært en skikkelig drittsekk.
Gjennomgående. Det er vanskelig å være en så stabil drittsekk i så mange år.
Så... Skal jeg vise deg ditt maison?
Du flytter inn hit.
Jeg vet ikke helt hvor du skal, men vi gjør plass til deg.
Tenk deg det. Du får skape på samme sted som du lærte å gå.
I moderskipet. Det var vel drømmen?
- Du er psykopat. - Hvorfor?
Du har tatt aksjene mine, karrieren og den eneste jeg elsket.
Selv moren min! Hva mer vil du
Jeg vil vi skal jobbe sammen. Som en familie.
Jeg tror du og jeg kan skape store ting.
Jeg gleder meg til å sette i gang. Kom igjen.
Er alt i orden med mitt midlertidige krypinn i frisonen?
- Alt i orden? - Ja.
Victor har ikke kastet meg ut ennå, men det blir ikke lenge før.
- Takk, Nelly. - Takk.
Si meg, Nelson. Har du barn?
- Ja. - Hvor mange? To?
- Tre. - Tre.
Hvorfor fikk du dem?
Jeg antar at det fremfor alt var en kjærlighetsakt.
En kjærlighetsakt? Selvfølgelig. Og den vakreste av dem alle.
Er det ikke noe betryggende
ved at barna dine kan fortsette ditt arbeid?
At de på en måte er en forlengelse av deg?
På en måte, ja.
La oss si at jeg ønsker å gi noen av mine aksjer
til Paloma. Og til Perle.
En vakker gave. Jeg kan ordne med papirene.
Du får gi beskjed til dem det gjelder.
Takk.
Hvordan har moren din det? Lever hun?
Operasjonen gikk bra.
Må ha vært en kraftig vekker.
Hun går til sak.
Hun vil tape. Hun vil banne og skjenne.
Så vil hun kapitulere.
Og du?
Perle?
Jeg slapp å sparke henne.
Hun drar.
Ute av øye, ute av sinn. Som du ønsket.
Der er du.
- Alt i orden? - Ja.
Første gang jeg møtte deg...
var her.
Iallfall første gang som voksen.
- Du var skikkelig slem. - Jeg var grusom.
Paloma.
Jeg vet at dette vil bli vanskelig,
om ikke umulig for deg.
Men jeg vil be om din tilgivelse.
Tilgi meg for at jeg forlot deg.
- Det var moren min som... - Ja, men etter det.
Jeg prøvde de første fem årene.
Jeg skrev, sendte penger...
Så...
Jeg sluttet å lete.
Jeg feilet. Og ja, jeg forlot deg.
Fra nå av vil jeg at vi skal ha en forbindelse.
For alltid. Gjennom huset.
Derfor vil jeg gi deg aksjer.
Hei, alle sammen.
Vi er endelig samlet. Møtet kan begynne.
Jeg vil ønske nykommerne velkommen til den vakre Ledu-familien.
Fantastisk.
Skulle ikke du dra, Perle?
Tror du jeg går glipp av mitt første offisielle styremøte før jeg drar?
Tror du at å vanne ut kapitalen vil hjelpe deg?
Å hjelpe deg med hva?
Du har aldri skjønt hvordan vårt maison egentlig fungerer, stakkars Victor.
Hva som får det til å gå rundt.
Men i dag eier jeg det.
Nei. Rovel har aksjemajoriteten. Det er forskjellen.
Og bare foreløpig.
Vi trenger plass til gruppens datterselskap.
Jeg har bestemt meg for å rekvirere din leilighet.
- Du får to dager. Er det nok? - Perfekt.
Uansett hvor jeg er, så vil jeg følge med deg, min kjære bror.
- Husker du da vi hengte det her? - Ja.
Den siste dagen vi så pappa i live.
Styx.
Ensomheten. Den mørke stemningen.
For et merkelig ettermæle.
Du burde fått det.
Du var favoritten hans.
Ingen anger?
Det er på tide å gå mot lyset.
Die Toteninsel, Dødens øy.
Den fjerde versjonen av maleriet, malt i 1884.
Man trodde det var ødelagt under bombingen av Berlin i 1945. Men her er det.
I dag har dere en sjelden mulighet.
Derfor starter budene på tre millioner euro.
Tre millioner. 3,2 millioner?
- Fire millioner til madame. - Tjuefem millioner.
Tjuefem millioner der bak.
For første, andre...
Så?
- Det er ditt. - Få det sendt hit.
Liker du hovedkvarteret mitt?
Romslig, elegant,
litt pretensiøst.
Og jeg elsker utsikten.
Håper den slemme broren min ikke er for tøff.
Han prøver å sjarmere meg.
Han arrangerer LEDUs bærekraftige motepris
- og lager etiske regler for dyrevelferd. - Selvfølgelig.
Han vil jeg skal designe en ny parfyme.
Han trenger penger.
Skal vi kjempe?
"Vi" skal saksøke dem.
Men vi trenger bevis. Nelson vil vise at dommeren er korrupt.
Ikke enkelt, for Rovel har bestukket de fleste.
Den vi virkelig må få tak i er den rotta som lå med nevøen min.
Min spesielle gjest.
Jeg trodde vi var ferdige. Hva gjør jeg her?
En overraskelse til min datter.
Du skal hjelpe meg å få gruppen min tilbake.
Tekst: Tina Shortland