Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
När mamma blev gravid med mig 1963, förändrades allt för min familj.
Med ett sjätte barn på väg fick de förtur i socialens bostadskö.
Tack vare mig kunde mina föräldrar flytta från lägenheten i förorten-
- till en lägenhet i Paris 13:e arrondissement.
- Flora, kan du ta barnen till skolan? - Självklart.
De var många redan innan jag kom: Edmond, Richard...
...Nicole, Jacques...
...och Jacqueline.
Jag har lånat en grannes telefon. Tala om för min man att jag åker till BB.
Nej, det behöver ni inte.
Nej, han behövs inte. Vad skulle han göra för nytta?
Jacqueline har sångkurs och måste öva. Edmond vill inte bada, låt honom duscha.
Nicole tar medicin mot finnar. Richard...
- Åk till sjukhuset! - Var snälla mot Richard.
Hej, madame Perez.
- Såja, fortsätt! - Nu så...
- Är det en flicka? - En pojke.
En pojke... Det blir bra med en pojke.
Vad händer?
Vad är det som händer? Doktorn?
- Han har en klumpfot. - Bara en?
Det är en missbildning.
Roland...
- Nej, kliv inte upp. - Jag vill se min son! Roland!
Trots tre operationer-
- förblev min fot en livlös stump.
Som ett första utkast till en fot, utan häl och helt förvriden.
BYGGER PÅ EN SANN HISTORIA
Han måste ha stödskenor för att kunna gå.
- Nej, doktor Bathany. - Nej?
Roland kommer väl att kunna gå? Som alla andra?
Det är viktigt att han inte går. Det kan förvärra missbildningen.
Men Roland är inte vanskapt.
Går han utan stödskenor, slutar det illa.
Han får aldrig stödja på foten.
Så fort han börjar gå måste han få stödskenor.
Såna här eller såna här.
- Annars blir följderna oåterkalleliga. - Oåterkalleliga, ja...
För med stödskenor blir han aldrig bra.
Med stödskenor blir han handikappad för resten av livet.
Madame... Er son är handikappad.
- Maklouf? - Ja?
Det var inte det här livet jag önskade honom.
Hon vägrade att acceptera det.
Hon hade lämnat sitt hemland för en bättre framtid åt sina barn...
Hej, madame Perez.
...och släpade runt mig i hela stan.
Klumpfot med tydlig snedställning av foten samt förtvining av leden.
Jag är allmänläkare, ni måste gå till en ortoped.
Vi skulle kunna operera honom och sen ge honom stödskenor.
Och sen kanske ytterligare en operation.
Ett annat alternativ är att vi opererar honom-
- sen opererar vi igen, och sen får han stödskenor.
Under flera år träffade jag och mamma otaliga specialister och professorer...
Vi kan åka till mina kollegor i Amsterdam.
Vi tar min bil. Pojken kan sitta där bak.
Det går inte! Det är farligt.
Kemin får inte komma emellan.
Det finns gott om valmöjligheter.
...men även patetiska kvacksalvare.
Foten går inte att räta ut längre.
Er son kommer aldrig att kunna gå normalt.
Ni har väntat för länge.
Madame Perez...
Det tog lång tid. Sen slog jag igen dörren och skrek åt assistenten.
- Det var inte assistentens fel. - Hon visste!
Om jag varit vulgär av mig hade jag kallat dem skojare!
Men...
Om alla, precis alla läk...
Har den äran i dag
Har den äran, kära Roland
Har den äran i dag
Så där.
Han har verkligen vuxit.
Eftersom läkekonsten inte kunde bota min fot-
- vände sig mamma till högre makter.
Låt ingen göra sig lustig över honom och låt honom gå som alla andra.
Ge oss ett mirakel.
Gör så att Roland kan gå och springa.
Snabbare än alla andra.
Hon såg det som att hon hade fått ett uppdrag-
- och ställde till och med upp ett altare på elementet i vardagsrummet.
Dygnet runt bad hon till Gud och alla hans helgon om ett mirakel.
- Pappa, kom! - Klart. Då gör jag köttbullarna.
- En gubbe hade röda kinder och vitt skägg - rabbin Meir Baal Haness.
Chaim Pinto, mannen till höger med boken.
Och förstås - Baba Sali.
Efter alla böner förväntade sig mamma ett mirakel varje morgon.
Varför, mitt barn?
- Esther, spela nu! - Sluta be för Guds skull!
Fred på jorden, det ber alla för redan.
Madame Benaoyun ber för det dagen lång.
Du ska be för att alla i familjen har två ben.
Jag tar aldrig upp korten i mina böner. Aldrig!
Så är det bara.
Du ber för hans ben. Inget annat.
Jag bryr mig inte om något mirakel. Jag ska bara titta.
Tror du att Gud blir irriterad på alla mammas böner?
Han borde vara ganska trött på dem.
- God natt. - God natt.
Oroa dig inte, läkaren vi precis träffade var en lurendrejare.
- Vad är en lurvendrejare? - En skojare. Vad ska vi ta?
Madame Perez, alla grannar undrar...
Varför väntar ni med att låta pojken få hjälp?
Fem morötter och två zucchinier.
Den skatan.
Som jag redan har sagt flera gånger, så måste Roland börja skolan nu.
Han måste få stödskenor genast.
Nej!
Jo! Jo...
Enligt lagen måste han börja skolan nu.
Nej, det är inte sant. Jag har tagit reda på vad som gäller.
- Hos vem? - Hos madame Farah.
Hon garanterade att det inte finns något sånt krav.
- Fråga henne! - Okej. Vilken myndighet jobbar hon på?
Ingen, det är min granne.
- Madame Perez... - Yasmina vet.
Ingen lag kräver att barn går i skolan.
Det stämmer inte.
Lagen kräver att barn får undervisning.
Det innebär i praktiken att Roland måste gå i skolan.
Det verkar brådskande.
- Hej. Förlåt att jag är sen. - Jag är mitt i ett möte. Vad är det?
- Kan du komma och hjälpa mig genast? - Självklart, jag kommer direkt.
Sa jag det rätt?
Ni bor i en republik nu-
- och här finns det lagar som man måste följa.
Ni är inte i Marocko.
Jag måste gå, det var akut.
Er son utvecklas inte instängd här. Han måste få upptäcka resten av världen.
Ni dömer honom till ett eländigt liv!
Under lång tid, trots oräkneliga besök hos läkare-
- fortsatte jag att hasa runt på vårt blå linoleumgolv.
Jag lärde mig var ojämnheterna fanns:
Tröskeln till köket som skrapade i knäna.
Hallens hala golv där jag verkligen fick upp farten.
Vad gör du? Nej!
- Släpp! - Den är min!
Vad gällde min personliga utveckling i instängdheten...
...hade jag tur, för tack vare mina systrar...
...kom världen till mig.
Jag älskar honom. Vad gick fel?
Jag upptäckte Sylvie Vartan, min systers och hennes vänners idol-
- som i alla sina sånger med stor träffsäkerhet förmedlade-
- tonårens tumultartade känslor.
Jag var hänförd.
Madame Perez, vi måste placera Roland i fosterhem.
Vi har inlett en utredning. Vi tror att ni hämmar hans utveckling.
Hur kan en mor hämma sin sons utveckling?
- Det är omöjligt. - Tyvärr är det möjligt.
Det finns mammor som röker eller dricker. Och så finns det såna som ni.
Roland skulle ha börjat skolan i september. Han måste lära sig att läsa.
Annars kanske han aldrig kommer ikapp.
Ni dömer honom till ett instängt liv.
Allt står i mappen.
Vi har bedömt situationen med hjälp av experter.
Vi vet vad som är bäst för er son.
Vet ni vad Roland äter till frukost?
- Nej. - Nej, det vet ni inte.
Står det i mappen vad det betyder när han kliar sig på armen och handen?
Det betyder att han är stressad!
Står det hur han somnar? Han rör huvudet så här. Annars kan han inte sova!
Vad tycker han om för pasta?
Ni vet ingenting. Ni har en massa fina teorier, men ni känner inte Roland!
Jag vet allt om honom. Allt!
När min son börjar skolan...
...ska han gå dit själv.
Hon är galen, den skatan. Galen!
Du kommer att få ett underbart liv.
Det lovar jag dig.
Hon pratar bara strunt, den skatan.
Du kommer att kunna gå.
Du ska utföra stordåd, mchikpara. Större än någon annan.
Vi ska hitta en fru åt dig. Hon kommer att vara underbar.
Du kommer att få ett underbart äktenskap.
Du kommer att få underbara barn.
Jag lovar dig att miraklet kommer, mchikpara.
Vad betyder "mchikpara"?
Det betyder "jag ger dig mitt liv".
Mammas tro kunde försätta berg.
- Kom tillbaka om tre veckor. - Okej.
Roland? Var är den lilla rackaren?
Han är väl ute och röker igen, precis som sina bröder.
Om du har rökt med dina ligistvänner igen, ringer jag polisen direkt.
Mchikpara! Mchikpara, det är ett mirakel!
Mchikpara!
Adressen står där nere.
Inget telefonnummer, men en adress.
Min bror sa att en flicka med samma problem som Roland...
- ...blev bra tack vare den här läkaren. - Vad har du sagt till Roland?
- Än sen? - Har du sagt att det är ett mirakel?
Du måste sluta sätta griller i huvudet på honom. Sluta tro på vad som helst.
Det var ett mirakel när Moses delade havet-
- och när Persiens drottning räddade judarna från förintelse. Det var mirakel.
Det här är ett vykort där din bror i Marocko har klottrat ner en adress.
Vi har varit hos doktor Bathany igen.
Så att Roland kan få stödskenor.
- God dag, madame. - Ja?
Förlåt att vi inte har bokat tid, men vi vill träffa doktor Vergepoche.
Det finns ingen doktor Vergepoche.
- Vad menar ni? - Min man har aldrig varit läkare.
Det är monsieur Vergepoche, inte doktor.
Jag hade fått höra att han är läkare.
Monsieur Vergepoche, då?
Han dog för en månad sen.
Vad menar ni med dog?
Är han... död?
Jag beklagar...
Sorgen.
Förlåt.
Mchikpara.
Nej, du får inte säga så. Okej?
En son ska inte ge sitt liv till sin mamma. Aldrig.
Det är jag som ger dig mitt liv. Du får inte säga så. Säg aldrig mer så.
Okej?
Aldrig mer. Kom, kom.
Säg aldrig så igen.
Aldrig mer. Aldrig, aldrig.
Min man var inte läkare. Han var kotknackare.
Han hade varken examen eller utbildning, men han hade en gåva.
Jag kan försöka hjälpa er om ni vill.
Ni är en ängel. En ängel.
- Tala om för alla att min son ska gå. - Så bra, madame Perez.
Och er sparris är mjuk. Ni kan gott sätta på den stödskenor!
- Vad ska vi laga? Makaroner? - Pommes frites.
Madame Fleury...
Ni måste ge mig en sista chans.
Jag vet att ni kommer att ge mig det, för ni vill det som är bäst för Roland.
Jag hoppas att ni vet att jag också vill det som är bäst för min son.
Vi har precis fått en stor, stor möjlighet.
En stor möjlighet.
Så får jag...
Får jag be er om bara lite tid till?
För att ta reda på om det här är miraklet som vi har väntat på så länge?
Lär ni honom att läsa?
Ja. Ja, ja!
Doktor Vergepoche tillverkar stödkorsetter och spjälor som sätts på morgon och kväll.
Det är viktigt att de alltid byts ut och Roland får aldrig röra sig.
Aldrig slarva.
Så vi kan inte ha gäster på ett och ett halvt år?
- Vill du bota din son eller ha gäster? - Både och, väl?
- Kom och hjälp till. - Edmond, rör inte teven. Jag gör det.
Nej, den måste träs framför, så att trycket hamnar här och pressar ut hälen.
Ja. Jag har trätt den framför. Det gör jag alltid.
Nej, nej, nej.
Här. Ni måste trä den här.
Jag vet, men han får ont om jag trär den så.
Det är av yttersta vikt att ni gör precis som jag säger.
- Men jag vet hur min sons fot fungerar. - Var noggrann, annars är allt förgäves.
- Ja, okej... - Jag ska vara tydlig.
Följ mina instruktioner, annars slutar jag.
- Den måste vara spänd. - Men du spänner den för hårt.
- Jag kan det här. Den ska vara spänd. - Men den är för spänd.
- Han får ont. - Den måste vara spänd.
Sluta!
- Den är ju uppochner! - Nej, det är den inte alls!
- Den är uppochner! - Du håller bilden uppochner.
Det är något som alla kvinnor genomgår. I dag ska vi prata om klimakteriet.
Vi har med oss tre experter...
Där jag låg orörlig dygnet runt under hösten 1969-
- såg jag allt som gick på teve.
Precis allt. Hundra procent av allt som stod i tv-tablån.
Jag kommer snart tillbaka.
Vad gör du?
Jag vill vara handikappad.
Vi har slarvat.
Det var synd.
- Det var en dum idé. - Nej, inte alls.
När ni kom till mig, tänkte jag flytta och leva ett fridfullt liv som änka.
- Jag vet. Men doktorn... - Jag är inte läkare!
Madame Vergepoche... Ni förtjänar så klart att få gå i pension.
Men jag är säker på att er man aldrig hade övergett en patient.
Min man kunde inte namnet på någon av sina 2 567 patienter.
Men ni kunde allas.
Allas.
Jag tog emot alla patienter som vore de mina egna barn.
Vad tycker Roland om?
Från morgon till kväll hördes hennes röst i vår lägenhet.
Vartan blev en del av behandlingen.
Vad fan är grejen med den här sångerskan?
- Hej. - Hej.
Vi tar allt ni har med Sylvie Vartan.
Vi tycker om Hardy också, men hon är inget i jämförelse.
Vartan är...
Vartan berör oss.
Vartan har blivit en stor fransk stjärna och yéyé-idol-
- och förhållandet med Johnny har gjort fansen ännu mer till sig.
Hon har en internationell karriär och har sjungit överallt. I USA, Japan...
- I Kanada. - I Argentina, Brasilien...
Vad är det? Vill du spara pengar eller bota din son?
Hennes favoritbok är På spaning efter den tid som flytt av Marcel Proust.
- Prat om pengar leder alltid till gräl. - Hur mycket?
10 000 franc.
- 10 000 franc?! - Du ser, gräl direkt.
Roland? Roland!
Det är samma låt för tjugonde gången!
Du kan väl sänka i alla fall? Roland!
Roland!
Ja?
- Ni sa att det skulle ta några månader. - Ja, men det tar längre tid.
Under sker inte över en natt.
- Ni lovade att lära honom läsa. - Han vill inte läsa!
I diskussionerna med madame Fleury kom all mammas charm och övertygelse fram.
Hon gjorde utvikningar, gick upp i falsett, grät och visade känslor. Allt.
Med ljusets hastighet.
Han pysslar, vilar...
Madame Perez, ni ljuger bara!
Varför lär han sig inte läsa?
Till och med Jacques kan läsa.
Ja, jag kan läsa.
Roland är inte intresserad av att läsa.
Men skatan sa att han måste.
Vad då "till och med Jacques kan läsa"?
Mamma har testat stavelsemetoden och alla andra metoder. Inget fungerar.
Jag tycker inte jättemycket om att läsa, men jag läser. Ni har ju sett mig läsa.
Ni minns väl att jag läste 300 sidor Balzac på en helg?
- Jag ljuger inte. - Det har ingen sagt heller.
Jag kan bara inte göra allt här hemma. Det går inte.
Men jag ljuger inte.
Balzac, du får lära honom läsa.
- Balzac... - Hur då? Pappa?
Och så föddes Jacques påhittiga metod att lära mig läsa med hjälp av Vartan.
Först fick jag lära mig en sång utantill.
Sen skulle jag lära mig alla ljud.
"I kväll är jag den vackraste."
"Den vackraste."
- A? - Precis, det är ett A.
Sås, sova, snok, superb, snabel... Det finns ju jättemycket.
- U? - Vi har pratat om E i tre dagar.
Hör du A i meningen? Nej, det finns inget. "Viska till dig", finns det ett A där?
Till sist skulle jag lära mig orden.
"Gå." Det där är "till". "Gå" står det här.
- A? - Men fattar du trögt? Det står här.
Jag har den.
Johnny förlorade kontrollen och körde ner i ett dike.
Här är bilen som Johnny Hallyday och Sylvie Vartan åkte i på väg till galan.
Olyckan inträffade vid halv nio på riksväg 83 i närheten av Roppe.
De fördes genast till ett sjukhus-
- där vår reporter har talat med sångaren.
Esther, du kommer att sätta eld på lägenheten.
Några månader efter olyckan, som genom ett under...
...stod Vartan på scenen igen.
Skatan...
Madame Fleury, så trevligt.
"För du är femton år och kommer att hitta lyckan som du så länge har drömt om."
"När jag sjunger, sjunger jag för dig. Ja, jag sjunger för dig."
Då så, Roland.
Seså, mchikpara.
"Han tillhör de bästa av hedersmän"-
- "sa monsieur de Charlus om servitören."
"För ingen uppskattar man mer"-
- "än den som inte bara besitter de främsta dygderna"...
Var har ni varit?
Min älskling...
I morgon kväll kommer familjen Abikhezer.
I övermorgon kommer familjen Darmouni och dagen efter hela familjen Shoushana.
Kom!
Nu har vi gäster jämt, precis hela tiden. Allt det här måste bort.
Ja! Bra, Roland!
Jättebra. Det ser bra ut.
- Nu behöver vi nog inte ses igen. - Vet ni... Vi har nog aldrig behövt ses.
Adjö, madame Perez.
Adjö...
...skata.
Du måste vara duktig och göra dina övningar.
Tack, doktorn.
Har du sett vad du har växt?
Rackarunge.
Så där.
Prata inte med någon på tunnelbanan.
Och berätta inte om foten, det är onödigt.
Mitt, mitt-
- min, min och mitt, mitt.
Och precis som mamma hade lovat-
- kunde jag som alla andra i min ålder-
- när det blev dags att börja skolan-
- gå dit alldeles själv.
Efter miraklet tyckte inte Esther att vi kunde nöja oss med en vanlig skola.
För att förklara min sena skolstart sa mamma till rektorn på scenkonstskolan-
- att jag hade varit med i en film i Marocko och gjort stor succé.
Jag hade upptäckts under en semester och blivit en stor stjärna där.
Och jag skulle framför allt bli en stor stjärna i Frankrike.
Det underbara livet som mamma hade lovat mig kunde äntligen börja.
Demi-plié.
Relevé.
Håll kvar.
Två, tre... Så ja, hoppa!
Två, tre, fyra...
Chassé, chassé, grand jeté.
Chassé... Ihop med benen.
Upp igen.
Vad är det där?
Ta av strumpbyxorna.
Unge man, ta av strumpbyxorna.
Jag var med om en bilolycka i Casablanca med min morbror.
- Vad gör du här, då? - Det var mamma.
Hon borde veta att handikappade inte kan gå på dansskola. Ni slösar vår tid!
Gick det bra?
Gör om pas de basque med tydlig övergång i första position och sträckta armar.
Mademoiselle Corbeau? Är ni inte klok?
- Vem är ni? - Hon som skickar sin son på dansskola.
- Jag förstår. - Nej, det gör ni inte.
Om han ramlar, reser han sig upp igen!
Ni behöver inte förödmjuka honom inför en hel klass som skrattar åt honom.
Ska en lärare göra så?
Ni är en skam för alla lärare. En skam!
Hur kan ni skicka hem ett barn som är sju år?
Han är sju år! Vet ni vad jag tror?
Mamma lyckades verkligen förklara varför jag platsade på dansskolan.
- God dag, madame Corbeau. - God dag, madame Perez.
Vi ses sen, mchikpara.
Henne blir du aldrig fri från.
Lilla dummer. - På era platser, barn!
- Hej. - Hej.
Vad har hänt?
Chirac vill ge mig en medalj.
Det var skatan som nominerade mig. Madame Fleury.
Visst är det konstigt?
En hedersmedalj.
Från Republiken Frankrike.
Till mig.
De har rätt.
Jag har bara gjort vad alla mammor gör.
Nej.
Du har åstadkommit ett mirakel.
I flera månader planerade mamma och våra grannar kläder och frisyrer.
För mig var det finaste av allt på dagen D-
- att när Republiken Frankrike skulle hedra den lilla kvinnan från Marocko-
- så hade grannarna tänkt på att sätta på henne högklackat.
En detalj som skulle göra att den reslige Jacques Chirac-
- kunde fästa medaljen utan att behöva böja sig för mycket.
- Jag vill framföra min högaktning. - Tack.
Madame Perez.
Madame Fleury.
Så där.
- Prata inte med någon på tunnelbanan. - Mamma...
Mitt, mitt, min, min och mitt, mitt.
Ha en bra dag.
Så stilig.
Vad bråttom du har.
Efter några år av hån och skam-
- sågs jag inte längre som skolans krympling.
- Rollen går till Roland Perez. - Bravo!
I de andra rollerna...
När det gällde skolan, styrde mamma helt.
Vad ska jag skriva om benet?
- Vilket ben? - Det som är kortare.
Vilket ben är kortare?
Okej.
"Bananen." Scen 7, tagning 32.
Börja!
- Med en banan blir jag glad. - Tack! - Ja!
Ja! Det var jättebra.
Mamma blev en agent utan like...
Det är klart att han kan dansa!
...och kontrakten strömmade in.
- Kom igen, visa Roland! - Vi vill se Roland.
- Där är han! Där är han! - Roland!
Jag fick jobba med den tidens största artister.
Petula Clark, Gilbert Bécaud, Sheila, Richard Anthony och Joe Dassin.
Jag var med i alla fantastiska program-
- som jag hade tittat på bara några år tidigare i min sjuksäng.
Och en dag...
Sylvie Vartan och Johnny Hallyday! Ge dem en varm applåd.
- Tack så mycket! - Tack, allihop.
Jag hade en lovande karriär som skådespelare.
Jag fick små roller i filmer och pjäser.
Men när mamma förstod-
- att de flesta skådespelare levde i fattigdom och otrygghet...
- Varför ska han inte gå kvar? - Det bara är så.
...bestämde hon att någon som Gud hade hjälpt behövde högre studieambitioner.
God morgon. - God morgon, mamma.
I slutet av mina juridikstudier hade alla mina syskon flyttat hemifrån-
- och Esther hade bara mig kvar.
- Jag la en bild av Baba Sali i din ficka. - Jag behöver inte honom, mamma!
- Prata inte med någon på tunnelbanan. - Sluta nu, mamma.
Då så...
Och oroa dig inte, du får lämna in provet skriftligt på onsdag.
- Varför får jag det? - Du ville ju lämna in det på onsdag.
- Varför får jag det, mamma? - Du ville ju lämna in det på onsdag.
- Professor Delguste är underbar. - Nej, nej, nej, mamma.
- Jag bad dig att inte prata med lärarna. - Men det var ett bra samtal med Pierrot.
"Pierrot"? Säger du Pierrot till professorn?
Gå nu. Prata inte med främlingar på tunnelbanan.
Sluta! Sluta prata med mina lärare och sluta ge mig bilder på Baba Sali.
Varför säger du åt en 27-åring att inte prata med främlingar? Varför?
Låt mig leva mitt liv, mamma!
Okej.
Jag förstår inte varför du prompt måste prata med främlingar, men...
Det måste vara ett medvetet intrång i privatlivet som görs på ett visst sätt.
Civil- och straffrättsliga påföljder utdöms bara i särskilda fall-
- och begränsar rätten till privatliv.
En okänd på stranden har alltså lika stor rätt som en känd person att protestera-
- och kan också göra en polisanmälan. Men kostnaderna...
Monsieur Roland Perez.
Monsieur Roland Perez?
Monsieur Roland Perez. Det är er tur.
- Monsieur Perez! - Ja, Pierrot? Förlåt, monsieur Delguste.
- Är det min tur? - Ja, varsågod.
Roland?
Ja, mamma, det är jag. Jag har med mig några kompisar. Vi ska äta.
- Kan jag hjälpa till? - Javisst.
- Varifrån kommer dina föräldrar? - Tunisien. De kom hit tillsammans.
Ställ den där.
Det är jättegott.
Ja, det är det.
- Lägger ni tillbaka den? - Javisst.
- Han är en bra man. - Som Roland?
Roland, ja...
Vad väntar du på? Hon är den rätta.
Hon är gift, mamma.
Er bröllopsdag blir den bästa dagen i mitt liv.
Hon är redan gift.
Med fel person. Sånt händer.
Säg inget om klumpfoten. Det är onödigt.
Hennes föräldrar är högutbildade.
Högutbildade svärföräldrar och en fru med vackert hår.
Det kommer att bli ett underbart äktenskap, mchikpara.
Den här är sällsynt. Ett riktigt samlarobjekt.
Den 19 november 1961 var Vartan med i teve för första gången.
1966 hände det mycket för Vartan.
David föddes och det ryktades om att hon och Johnny skulle separera.
Väldigt få vet att Vartan har ett stort intresse för Hieronymus Bosch.
Den medeltida konstnären.
Sen släppte hon en skiva på nederländska, sen en på tyska och sen en på spanska.
Om man tittar närmare på hennes scenografi, musikvideor och kläder-
- ser man att hon har inspirerats av Bosch, som föddes i Den Bosch år 1450.
Allt är klart för att ge ut en tidning om nyheter i artistvärlden.
I varje nummer vill vi ha en intervju som går lite mer på djupet.
I det första numret vill vi ha en intervju med Sylvie Vartan.
- Så klart. - Och om det går för sig...
- ...vill vi att du gör intervjun. - Jag?
Nej. Nej, det går inte.
Jag ser ju inte vad jag har skrivit!
Monsieur Perez.
- Är ni monsieur Perez? - Nej, jag är... Jag...
- Kan ni franska? - Ja.
- Jag kan ta det på engelska. - Nej, nej. It's okay.
- Ni får tio minuter. - Va? Ursäkta.
Hon väntar.
- Några ämnen som ska undvikas? - Nej.
- Hej. - Hej.
Anteckningsblocket.
- Går det bra att jag spelar in intervjun? - Ja.
Oj.
Jag ska försöka... Så där.
Ursäkta mig, jag...
Om man har haft en lycklig, omhuldad och skyddad barndom...
...och framför allt när man har haft turen att ha en mamma som er...
...får man då inte...
...intrycket av att känna av den tid som flytt?
Ni kan er Proust.
Ja. Det är tack vare er.
När man har blivit älskad av sin mamma som jag blev, och som Proust blev...
...är det svårt att möta verkligheten.
Men...
Samtidigt får man en oerhört stark grund att stå på.
En stor balans och styrka.
- Men det blir också ett handikapp. - Verkligen.
Fråga två.
"Man blir också lite"...
..."känslomässigt berövad... på kärlek."
Under hela utbildningen intervjuade jag Vartan när hon var aktuell med något.
Monsieur Perez. How are you?
Det är bra.
Bara bra.
Nej, jag är inget fan. Jag ser mig inte som det.
Det är... Nej.
- Den här är väl din? - Den är din. Eller vänta... Förlåt.
Den är min.
Folk går på Vartans konserter och ber om en autograf-
- men sån är inte jag.
Jag behöver inte närma mig henne. Jag...
Det är Vartan.
Men sen...
Oj. Jag bara fortsatte.
Genom något slags gudomligt ingripande-
- efter bara några månaders äktenskap-
- insåg Litzie att hon hade gift sig med fel person.
Vad är det?
Jag har...
Jag borde ha berättat. Förlåt.
Det brukar inte synas.
Det syns inte när jag är påklädd.
Förlåt.
Jag borde ha berättat.
Det gör inget.
Kyss mig.
- Mamma! Vad har hänt? - Vi kommer att brinna i helvetet.
- Nej då. Vad har hänt? - De serverade räkor.
- Vad pratar du om? - De serverade räkor!
På vår stora dag får vi musslor! Det är ju förbjudet.
Det blev lite fel, men det gör inget. Det är ett fint bröllop ändå.
Vi hamnar i helvetet allihop.
Nej, mamma.
- Vi tog bort allt, ingen rabbin såg det. - Efter buffén serverades varmrätten.
En fiskrätt. Sjötunga med svampduxelle.
Fisk, svamp, grönsaker... Inget som är förbjudet enligt Toran.
Jag kunde äntligen andas ut och stack gaffeln i fisken...
Och vad fick jag syn på då?
Räkor! Räkor igen!
Det var räkor överallt! Hela tallriken svämmade över av räkor.
Vilken olycka.
Vilken olycka! Jag skäms.
Vi har ordnat det också. Kom nu.
Det som gör mest ont är att...
Det här skulle vara den bästa dagen i mitt liv...
Och vad får jag höra?
Ställ ner henne! Ställ ner henne!
Hon är ju gravid!
Hur kunde du göra så mot mig?
- Hur kunde du göra så? - Förlåt, mamma.
- Förtjänar jag det? - Nej, förlåt.
- Hur kunde du göra så mot mig? - Förlåt, mamma.
- Varför fick jag veta det så? - Förlåt.
- Du tar död på mig.
Efter bröllopsnatten flyttade Roland hem igen.
Nej, nej. Deras lägenhet är inte klar. Det är ingen brådska.
Varför skulle vi hindra honom?
Mchikpara har gift sig, men stannar hos oss.
Jag är mätt.
Det är jättegott.
- Har du ätit hos din mamma? - Nej, det har jag inte.
Jag har inte ätit hos mamma. Hon ville att jag skulle smaka på en kaka bara.
- Men jag åt inte. - Du vet väl att jag är din fru?
Ja, det vet jag. Varför...
- Varför äter du hos din mamma? - Det gör jag inte.
- Vad är det för fel, då? - Inget.
- Är jag inte bra på att laga mat? - Nej.
- Inte? - Nej, alltså jo. Det är jättegott. Jag...
Lägenheten var inte klar och mamma...
- Men nu är den klar. - Ja, det är den. Det är den.
Var är dina kläder?
- Vi ses sen. - Vi ses, mchikpara.
Det är jobbigt för mamma. Jättejobbigt.
Ge henne bara lite tid att klippa navelsträngen så blir det bra.
Din mamma är inte problemet.
Gå inte till doktorn. Olivolja, honung och citron räcker.
Nu ringer det på. Det är fullt upp.
Utan mig hade han aldrig klarat sig.
Okej. Vi hörs.
Okej, jag kommer.
Vad tjänar det till att ringa på så där?
Vad ska det vara bra för?
- Monsieur Foenkinos? - Ja.
Madame Perez, advokat Perez mamma. Trevligt.
Trevligt att träffas. Kom in.
- En kaka? - Nej tack.
Diabetes? Jag äter ändå.
Jag ber om ursäkt för att jag är sen. Varsågod.
Jag har ingen sekreterare än, så mamma hoppar in så länge.
Så... Hon hjälper mig. Det är lite av ett familjeföretag.
- Verkligen. - Det är precis så vi vill ha det.
Mamma...
Kan vi få prata i enrum? Är du snäll.
- Okej. - Tack.
Du får inte göra så.
Mina klienters ärenden är privata. Du...
- Varför haltar du? - Det gör jag inte. Hörde du vad jag sa?
- Det ser ut som att du haltar. - Men det gör jag inte! Lyssna nu.
Jag förstår att det är hemligt och att man inte får prata om det.
Och varför skulle grannarna bry sig om att Foenkinos gör sin fru arvlös?
Hur vet du att han gör henne arvlös?
- Jag tjuvlyssnade inte. - Sluta tjuvlyssna! Sluta med det!
Hej! Något nytt om Foenkinos?
Men... Vad pratar hon om?
Kom. Den människan kan aldrig hålla tyst.
Mycket folk i dag.
Monsieur Foenkinos. Kom in med era hemligheter.
Vi är lite försenade i dag.
- Vi måste betala på onsdag. - Harold! Vad gör du?
- Han är galen. Jag betalar i morgon. - Skolan också. De ringde.
- Jag glömde den. Har du nycklarna? - Nej, du har dem.
Telefonen är avstängd. Ni måste betala räkningen.
Vad gör du här, mamma?
Hur ska jag hitta en fru till Harold om vi aldrig träffas?
- Du träffade honom i går. - Telefonen är avstängd. Betala räkningen.
- Tog du inte tillbaka nyckeln? - Jo. Hon har gjort en kopia av kopian.
Med tre barn började räkningarna samlas på hög.
Herr ordförande...
Så jag tog jobb som försvarsadvokat, och blev en respektingivande sådan.
Jag gjorde utvikningar, gick upp i falsett, grät och visade känslor.
Allt - med ljusets hastighet.
Vilken ära att återigen gästas-
- av mannen som är på väg att bli en inflytelserik expert på immaterialrätt.
- Roland Perez. Välkommen. - Hej, allihop.
- Hur står det till? - Jättebra.
Ursäkta, madame Perez.
I de här nya lokalerna har vi plats för alla våra biträdande jurister.
Vi behövde dem verkligen för firmans omstrukturering. Det har vi ju pratat om.
Så där.
Men var är mitt rum?
Ditt rum, mamma...
Har jag fått sparken?
Gör mig då en tjänst...
Tala inte om för klienterna att jag har fått sparken, säg att jag är död.
Mamma, sluta. Det är inte...
Jag är sen, jag är sen!
Och precis som Esther hade förutspått hade jag fått ett underbart äktenskap-
- med en underbar fru och underbara barn.
Allt var underbart.
Just nu ser allt bra ut.
Vi lyckades få bort hela tumören.
Vi rekommenderar uppföljning med cellgiftsbehandling i förebyggande syfte.
- I förebyggande syfte? - Ja.
Men ni fick ju bort hela tumören.
Ja, men för att säkerställa att...
Skulle den förebyggande behandlingen göra att jag tappar håret?
- Ja, det är en del av... - Skulle jag må dåligt?
Ett tag, ja.
Är det säkert att jag blir frisk?
Nej.
Hennes beslut var slutgiltigt.
Som alltid.
Litzie ville leva sitt liv till fullo.
Där är du ju! Jag tittade överallt.
- Hur är det? - Bra.
Vi ses på torsdag! Hej då.
Den var ute.
Ledsen, men den tog på linjen.
Såja.
Perfekt!
Åren som följde var de bästa i vårt liv.
Här kommer brödet.
- Slå er ner. - Tack.
Då så...
Vem är patienten?
Det är jag.
Får jag undersöka er?
Självklart.
Av jord är du kommen, till jord ska du åter varda.
Anden vänder åter till Gud.
Nu är alla välkomna att lägga på jord.
Har du allt?
Vi ses i kväll. Ha en bra dag.
Varför gick du inte till skolan? Förklara för mig.
- Jag vill inte prata med dig! - Du måste förklara.
Vad är det du inte fattar? Jag vill varken prata med dig eller lyssna på dig!
- Säg inte så till mig. - Låt mig vara!
Och Harold, min son...
Han... pratar knappt med mig. Så...
Min familj håller på att gå sönder.
Varför tror ni att det blir så?
Problemet är...
...att jag...
I hela mitt liv har andra...
...tagit alla beslut åt mig.
I hela mitt liv.
Nu känner jag mig vilsen.
Jag började med att rätta till ett stort misstag.
Att begrava Litzie på en trist kyrkogård i Paris. Hon som älskade solen.
Ni pratar mycket om livet med Litzie.
Om den outhärdliga smärtan.
Om er mamma.
Om hennes mod och hängivenhet.
Men... Ni pratar aldrig om er pappa.
Berätta om honom.
Om min pappa?
Berätta om ett barndomsminne med er pappa.
Okej.
- Kan jag få prata med pappa? - Med pappa?
- Ja. - Vad har hänt?
- Inget. Jag vill bara prata med honom. - Är du sjuk? Berätta vad det är.
- Allt är bra. Jag vill bara prata. - Behöver du pengar?
- Nej, jag behöver inte pengar. - Vad är det, då?
Men vadå? Låt mig prata med pappa!
Är det barnen? Är det Harold?
Nej, barnen mår bra. Jag vill bara prata med pappa!
- Nej, mamma. Du följer inte med. - Varför inte?
Pappa, jag är här! Kom.
- Vi väntar på dig. - Nej, bara pappa ska med.
Gå in igen. Nej, bara han.
Jag tyckte mycket om din fru.
Du vet att...
Min mamma dog när jag var fyra år.
Så...
Jag måste erkänna att...
...att se dina barn lida...
...känns outhärdligt.
- Vi ses snart. - Ja.
Ett halvår senare gick pappa bort.
Men det sista halvåret fick vi en helt ny relation.
Hej.
- Allt bra? Haltar du? - Nej.
Sylvie, det här är min advokat som jag har berättat om.
Men var inte ni journalist?
- Känner ni varandra? - Ja, lite grann.
- Roland Perez. - Precis.
Ni var en duktig journalist.
Mycket påläst.
Och engelsktalande, om jag inte missminner mig.
Ja, det kan man säga. - Jag förklarar sen.
Hurdan Sylvie Vartan är?
Hon är så vacker, mamma. Hon är intelligent. Det var...
- Hon måste ha älskat dig. - Det vet jag inte.
Men du kan aldrig gissa vad som hände i slutet av måltiden.
- Berätta. - Jag stod ute med Sylvie Vartan...
...och hon bad mig att bli hennes advokat.
Det är klart, mchikpara.
- Berättade du allt för henne? - Vilket då?
Allt!
Nej.
- Varför inte? - Mamma, det kan vi aldrig berätta.
- Hörde du vad jag sa? Aldrig. - Okej, jag förstår.
Sylvie och jag fann varandra och blev nära vänner.
Vi åt middag hos varandra, gick på teater och semestrade ihop.
Jag lärde känna hennes familj och hon lärde känna min. Eller, ja...
Alla utom mamma.
Mamma, vad gör du? Jag har ju köpt efterrätt.
- När kommer Sylvie? - Hon kommer när hon kommer.
Harold, jag ska hitta en fru åt dig.
Harold, kom och hjälp till här.
Bravo!
Grattis på födelsedagen!
Tack, allihop!
Jag är så rörd över att få träffa er.
Jag har så mycket jag vill berätta för er, så jag har skrivit ett brev.
Mamma... Allt bra? Följer du med till köket och hämtar tårtorna?
Vad innehöll kuvertet som du gav Sylvie?
- Vilket kuvert? - Jag såg dig ge henne ett kuvert.
Hon sa bara att jag är charmig. Sylvie Vartan tycker att jag är charmig.
Mchikpara, jag har förstått att jag aldrig får berätta om din dåliga fot.
- Mamma... - Vi har inte gjort henne något ont.
Har vi gjort henne gott eller ont med alla skivor och tidningar vi har köpt?
Du lärde dig till och med att läsa till hennes sånger. Och alla föreställningar.
Du har väl inte skrivit om det i brevet?
Om hon visste vad hon har betytt för vår familj, skulle hon bli glad.
Nej, mamma! Jag jobbar med henne.
Hon får inte tro att jag är ett fan som har bjudit hem henne.
Hon kommer att tro att jag är galen.
Sluta förstöra allt!
Sylvie kom hit för att sjunga för oss.
Nej, hon sjöng för mig.
Hon sjöng för mig, mamma, inte för dig. För mig. Det är mitt liv.
Det är mitt liv! Mina barn.
Sluta lägga dig i allting. Sluta lägga dig i mina barns liv. Sluta!
Sluta säga till min son att du ska hitta en fru. Du ska inte hitta något åt honom!
Vem hjälpte dig att hitta Litzie?
Gå härifrån.
Gå.
Det blev bra.
Han förväntade sig inte det.
Vi tog aldrig upp det igen...
...och sågs tyvärr inte så mycket efter det.
Där fanns det en väska, så han fick ringa ordningsmakten.
Väktare kan inte kräva att få titta i ens väska. De måste vänta på...
Hej...
Hej.
Jag tycker om henne.
Tar du med dig en sån stjärna utan att förvarna?
Jag har inte ens kammat mig.
Mchikpara, gå och hämta lite te och kakor.
Till vår gäst.
- Jag hämtar det. - Allt din vackra kollega vill ha.
- Vill du inte ligga rakare? - Du är snäll.
Blir det bra så?
- Och Catherine? - Just det, Catherine.
Hallå?
Roland! Snabbare, snabbare!
Snabbare, snabbare!
När kvinnan som jag älskade så mycket inte fanns mer-
- blev jag för första gången ensam.
Då så.
Vänner, det är klart!
Sylvie?
- Sylvie? - Ja?
Vet ni vad ni har betytt för Roland?
Nej.
Inte många vet om det, men det är tack vare er som Roland kan gå i dag.
Esther ville att ni skulle veta att Roland föddes med en missbildning.
Han hade en klumpfot och kunde inte gå.
Han kröp omkring i lägenheten hela dagarna och det är tack vare er som...
Jag hade sänkt garden en kort stund på sjukhuset.
Under tiden som jag hämtade te hade mamma berättat precis allt.
Om min födsel, mitt handikapp, läkarna och kotknackaren.
- Och om Sylvie Vartan. - Han blev förälskad i er.
Ni gav honom styrka.
Du är död! Död!
Låt mig leva mitt eget liv! För helvete!
Hej, Sylvie.
Det här är från... min mamma.
Det är brevet som hon ville ge dig på min födelsedag.
Jag har ansträngt mig för att inte förbli den pojken.
Jag har ringt till en kollega som tar över alla dina ärenden.
Jag borde ha berättat allt för längesedan.
Men det gjorde jag inte.
Jag ber om ursäkt för det.
Du behöver inte be om ursäkt.
Det är en fantastisk historia.
Den berörde mig.
Så...
Gör något med den.
Ja.
Hej, mamma.
Jag vill... tacka dig.
Tack för ett underbart liv.
En engelsk författare skrev en gång att Gud inte kan vara överallt...
...och därför uppfann han mödrarna.
DET BÖRJADE MED MIN MAMMA
BYGGER PÅ ROLAND PEREZ BOK
Översättning: Petra Ekstedt Svensk Medietext