‫- ברוכים הבאים לדטריוט -
‫- טרוור נואה -
‫דטרויט, תמחאו כפיים...
‫לטרוור נואה!
‫- איפה הייתי -
‫מה קורה, דטרויט?
‫מה שלומכם הערב, חברים? מה קורה?
‫ברוכים הבאים להופעה.
‫תודה רבה שהגעתם.
‫תראו מה זה. איזה ערב. איזו אנרגיה.
‫אנחנו פה. דטרויט, מישיגן.
‫הגענו.
‫אני נהנה פה מאוד. ‫בכנות, אני נהנה בכל מקום.
‫אני חושב שמעולם לא נהניתי ככה בחיי.
‫מעולם לא נהניתי כל כך באמריקה.
‫בכל יום.
‫אני אפילו לא יודע למה.
‫אני חושב שזה בגלל...
‫נהנים יותר במקום ‫שיודעים שאולי הוא קרוב לקיצו, נכון?
‫פשוט יש בו...
‫יש בו תחושה שונה. אתה חושב,
‫"מה זה הטעם הזה? העונה האחרונה?"
‫כי אי אפשר לדעת עם אמריקה. ‫באמת שאי אפשר לדעת.
‫כל יום הוא היום הכי טוב,
‫ואולי גם היום האחרון.
‫אני נהנה מאוד, באמת.
‫בורכתי מאוד השנה, כי...
‫זכיתי לטייל מסביב לעולם,
‫הופעתי במקומות חדשים.
‫מקומות שתמיד רציתי להופיע בהם, ‫תמיד רציתי לנסות לעשות בהם סטנד-אפ.
‫הופעתי בברלין, גרמניה, בפעם הראשונה בחיי.
‫זה היה מדהים.
‫לא אשקר, אנשים הפחידו אותי לפני הנסיעה.
‫כמו בדטרויט, אנשים אמרו, "תיזהר מדטרויט".
‫אנשים דיברו על גרמניה באופן דומה.
‫כשנסעתי לברלין, אנשים אמרו, "אחי, גרמניה?
‫"הם יודעים לצחוק?"
‫אמרתי, "מה זאת אומרת? הם בני אדם".
‫"לא יודע, אחי. הם יודעים לצחוק?"
‫אנשים השפיעו עליי.
‫בשלב מסוים בדרך לגרמניה,
‫חשבתי שאולי גרמנים ‫פשוט יושבים בקהל ואומרים,
‫"יה, יה...
‫"זה היה מופע סטנד-אפ."
‫אבל זה לא נכון. הם צוחקים.
‫האמת שהם קהל מצוין.
‫נהניתי מאוד בברלין.
‫זו עיר שמפתיעה אותך, כי היא...
‫היא מאוד מגוונת תרבותית.
‫יש בה סצנת אומנות מתפתחת.
‫מוזיקה נפלאה.
‫ההיסטוריה...
‫ההיסטוריה של ברלין עמוקה ועשירה מאוד.
‫אני אוהב לטייל ולראות מקומות חדשים ‫כשאני בערים מסוימות,
‫ובברלין יצאתי לסיור בקבוצה
‫ונהניתי מאוד,
‫אבל הלוואי שמישהו היה מזהיר אותי ‫בנוגע לכאב שטמון בחלק מההיסטוריה בברלין.
‫כי היא שימשה כמטה של המפלגה הנאצית.
‫אז הכול מתקשר להיטלר. לא ידעתי את זה.
‫חשבתי שאנחנו יוצאים לסיור נחמד.
‫אני שואל הרבה שאלות. אני סקרן.
‫זה הרס את האווירה.
‫יצאנו להסתובב,
‫המדריך עשה את השטיק שלו.
‫הוא גם היה שמח. הוא אמר, ‫"פה, מאחוריי, תוכלו לראות
‫"את אחד משדות התעופה הגדולים ביותר ‫שנבנו אי פעם.
‫"יה, זה שדה תעופה בברלין ‫שמפורסם בכל העולם,
‫"והוא גדול כל כך שיכולנו לצלם
‫"את הסרט ההוליוודי 'משחקי הרעב' ‫בתוך שדה התעופה הזה.
‫"יה, יש למישהו שאלה?"
‫ואמרתי, "כן. וואו. מתי בנו אותו?"
‫הוא אמר, "כמעט לפני 100 שנים".
‫ואני אמרתי, "לעזאזל! מי בנה אותו?"
‫"כן, זה החלק המצער ב...
‫"בסיפור הזה.
‫"היטלר בנה את שדה התעופה הזה."
‫הבנתי שפישלתי.
‫ניסיתי לשפר את האווירה.
‫שאלתי, "איזה היטלר?"
‫הוא שאל, "איזה היטלר?
‫"איזה עוד היטלר יש?"
‫אמרתי, "אולי זה הנרי היטלר". ‫"הנרי היטלר?
‫"מי זה לעזאזל הנרי היטלר?"
‫אמרתי, "אתה לא מכיר את הנרי היטלר?"
‫זה לא עבד.
‫"בחייך, אחי."
‫זה היה אינטנסיבי אבל טוב.
‫וכשאני אומר טוב...
‫היה נחמד להיות במקום
‫שבו אנשים לא קוברים את ההיסטוריה שלהם.
‫הכוונה שלי...
‫הכוונה שלי היא שכשמטיילים בגרמניה,
‫גם אם לא מבקרים במוזיאונים, ‫אי אפשר להתחמק מהעבר
‫ומהדברים שנעשו גם בברלין וגם בגרמניה.
‫אנדרטאות מפוזרות ברחבי העיר.
‫אנדרטאות גדולות.
‫הן מנציחות את מה ‫שגרמניה עשתה למיליוני יהודים
‫ולמיליוני אנשים אחרים ברחבי העולם.
‫רואים אותן, מבינים מה קרה, ‫הם מדברים על זה.
‫הם מלמדים את ילדיהם על זה. ‫הם מלמדים ילדים בבית הספר.
‫הם אומרים, "היי, זה מה שגרמניה עשתה".
‫מוודאים שהילדים ידעו.
‫אבל הם לא גורמים להם לתחושת אשמה.
‫וזה איזון מדהים להגיע אליו.
‫הם אומרים לילדים, "היי, ילדים. ‫אנחנו מקווים שאתם מבינים.
‫"גרמניה עשתה את זה.
‫"אתם לא אחראיים, כי לא הייתם שם.
‫"עם זאת, מכיוון שאתם העתיד של גרמניה,
‫"זו האחריות שלכם לוודא שזה לא יקרה שוב."
‫מה שאהבתי בשהות שלי בגרמניה
‫ובאופן שבו הם מדברים על ההיסטוריה שלהם ‫הוא הישירות שלהם בנושא.
‫הם יודעים שזה כואב.
‫הם יודעים שזה כתם גדול
‫על מי שהם, אבל הם לא מתחבאים מזה.
‫כשראיתי את כל זה, חשבתי,
‫"הלוואי שככה אמריקה הייתה ‫עם ההיסטוריה שלה".
‫כי ראיתם...
‫אי פעם ראיתם כמה זה מביך
‫לדבר על היסטוריה באמריקה?
‫המצב נהיה מתוח.
‫לא משנה באיזו היסטוריה מדובר. ‫המצב נהיה מתוח.
‫"יום קולומבוס" הוא דוגמה טובה.
‫בכל שנה בניו יורק יש מאבק. בכל שנה. ‫פה בדטרויט היה מאבק.
‫היה פסל של כריסטופר קולומבוס, ‫בן כ-110 שנים.
‫בשלב מסוים חצי מהתושבים ‫חשבו שצריך להיפטר ממנו.
‫החצי השני לא רצה להיפטר ממנו. ‫היה מאבק עצום.
‫אותו דבר בכל שנה בניו יורק. ‫"יום קולומבוס", "יום הילידים".
‫ראיתי פעם ריאיון בחדשות.
‫הוא לא היה אמור להיות מצחיק, ‫אבל אותי הוא הצחיק.
‫הכתב שאל בחור,
‫"אדוני, איך תחגוג את 'יום הילידים'?"
‫"תן לי לומר לך משהו. זה 'יום קולומבוס'.
‫"נמאס לי מאנשים שמגיעים ומשנים את השם.
‫"אנחנו גאים ביום הזה.
‫"זה כריסטופר קולומבוס. 'יום קולומבוס'. ‫השם לא ישתנה.
‫"למעשה, איך היית מרגיש אם מישהו היה מגיע,
‫"לוקח משהו שקיים כבר זמן רב,
‫"ופשוט מחליט לשנות אותו ולקרוא לו בשם אחר?
‫"איך אתה היית מרגיש?"
‫חשבתי, "אבל, אדוני,
‫"זו לא המהות של 'יום קולומבוס'?"
‫אדבר בכנות. אני לא מעריץ גדול ‫של "יום הילידים".
‫השם שלו, אני חושב שהוא לא... ‫לדעתי זו התחמקות.
‫לדעתי הוא לא מספיק ספציפי. זו עצלנות.
‫"יום הילידים". אילו ילידים? איפה? איך?
‫תנו לי קצת יותר מידע.
‫יודעים מה אהבתי ב"יום קולומבוס"?
‫את הספציפיות.
‫כן. זה היה סיפור ספציפי ומעורר השראה
‫על אדם ששמו כריסטופר קולומבוס
‫שהאמין, כנגד כל הסיכויים,
‫שהוא יכול להפליג ‫מסביב לעולם בכיוון הלא נכון
‫ולהגיע להודו מהצד השני.
‫אף אחד לא האמין בו.
‫כן.
‫הוא אמר, "אעשה את זה". ‫אמרו לו, "זה בלתי אפשרי, כריס".
‫הוא אמר, "אצליח". ‫אמרו לו, "זה בלתי אפשרי!"
‫הוא אמר, "אצליח!" ‫אמרו לו, "זה בלתי אפשרי!"
‫והוא גייס כסף, הוא נאבק במשך שנים, ‫ולבסוף הוא השיג את הספינות.
‫הוא הפליג מסביב לעולם בכיוון שגוי
‫ולא הצליח.
‫לא רק שהוא לא הגיע לצד השני של הודו,
‫הוא מצא את עצמו במקום שנקרא "הקריביים",
‫והוא אמר, "זו הודו".
‫ואנשים ששם אמרו,
‫"אנחנו לא יודעים אם אכלת ‫מהעשבים שהשארנו מאחורינו,
‫"אבל זו ממש לא הודו".
‫והוא אמר, "זו הודו, ‫אינדיה, ואתם אינדיאנים".
‫הם אמרו, "אחי, אנחנו לא אינדיאנים".
‫הוא אמר, "אני מזהה אינדיאני ‫כשאני לא רואה אותו.
‫"אתם פשוט אינדיאנים שחיים בצד הרחוק,
‫"אז אתם מערב-אינדיאנים".
‫והוא דבק בכך.
‫כריסטופר קולומבוס דבק בכך במשך כל חייו.
‫מגלי ארצות אחרים היו אומרים לו, "יו, כריס.
‫"אנחנו חושבים שלא הגעת להודו".
‫הוא אמר, "זו הודו".
‫הם אמרו, "אנחנו חושבים שזו לא הודו". ‫הוא אמר, "זו הודו".
‫עד ליום מותו הוא סירב להכיר באפשרות
‫שהוא מעולם לא הגיע להודו.
‫לא רק זאת, ידידיי, אלא שהוא ‫גם מעולם לא דרך על אדמת אמריקה.
‫מעולם לא.
‫ועדיין...
‫קראו לחג ציבורי
‫על שמו
‫באמריקה.
‫זה, ידידיי, הוא סיפור מעורר השראה
‫על איך לבנים יכולים להיכשל כלפי מעלה.
‫אתם יודעים כמה ביטחון נדרש כדי להצליח בזה?
‫זה ביטחון של לבנים, שאין לאף אחד אחר.
‫לאף אחד אחר אין רמה כזאת של ביטחון עצמי.
‫להפליג בכיוון השגוי. להגיע למקום השגוי.
‫לקרוא לאנשים הלא נכונים בשם שגוי ‫ולומר, "צדקתי.
‫"תקראו לחג על שמי."
‫אף אחד אחר לא מסוגל.
‫כולנו צריכים לשאוף לרמת הביטחון העצמי הזו,
‫לרמת הביטחון העצמי של גברים לבנים.
‫נשים לא היו מצליחות.
‫לו אישה אמרה, ‫"אפליג מסביב לעולם בכיוון השגוי",
‫היו אומרים, "תשרפו אותה. היא מכשפה!"
‫נראה לכם שלא-לבנים היו מצליחים?
‫ששחורים היו מצליחים? וואו, באמת?
‫הם היו מפליגים ‫מסביב לעולם בכיוון הלא נכון,
‫מגיעים למקום שהם לא אמורים להיות בו.
‫כנראה היו עוצרים אותם על הסגת גבול.
‫"מה אתה עושה פה?"
‫"טעות שלי, גבר, חשבתי שאגיע להודו.
‫"טעיתי, גבר. אני מצטער.
‫"בחיי, אני לא יודע מה חשבתי לעצמי.
‫"אסור לנו להתעסק עם ספינות. ‫זה אף פעם לא נגמר טוב.
‫"אני מצטער. אני מצטער, גבר.
‫"זה לא יקרה שוב."
‫למה לרצות לקבור את ההיסטוריה שלך?
‫אפשר ליהנות וללמוד ממנה כל כך הרבה.
‫מבינים אותי?
‫ההרגשה היא שזה הכיוון שבו אמריקה נעה.
‫היא רוצה פחות ופחות מההיסטוריה שלה, ‫פחות ופחות הקשר.
‫תראו מה קורה עם ספרי לימוד.
‫במקומות כמו פלורידה ‫רוצים להחרים ספרי לימוד
‫או לחתוך מספרי הלימוד ‫חלקים שמדברים על עבדות.
‫ועכשיו הורים רבים. הם אומרים,
‫"לא, תוציאו את העבדות. ‫הילדים מרגישים לא טוב בגלל זה."
‫הורים אחרים אומרים, "תשמרו על העבדות.
‫"זה מלמד את הילדים."
‫והם ממשיכים לריב. אני תוהה, "למה?"
‫אין סיבה לריב על...
‫אף אחד לא צריך לריב על זה.
‫ילדים לא קוראים ספרי לימוד.
‫הם צופים בטיקטוק.
‫שם צריך להיות אם רוצים להגיע אל הילדים.
‫"הייתה עבדות
‫"ספינות באו
‫"כן..."
‫אדבר בכנות. אני חושב שהסיפור ‫עם ספרי לימוד הוא לא בעיה אמיתית.
‫אני חושב שזה מסוג ‫הבעיות המלאכותיות שמייצרים
‫מדי פעם באמריקה, שמתסיסות אנשים
‫ומסעירות אותם,
‫גורמות להם לריב על משהו ‫שמלכתחילה לא היווה בעיה.
‫אני אומר את זה כי זו דעתי הכנה.
‫אני חושב שבאמריקה, ‫פוליטיקאים עשו עבודה נהדרת
‫ורימו אמריקאים כך שיריבו על בעיות
‫שמלכתחילה לא היוו בעיה,
‫כך שלא תשימו לב לבעיות שקיימות באמת.
‫אתם מבינים?
‫אם הם גורמים לכם לריב על ספרי הלימוד,
‫אתם לא שמים לב לעובדה ‫שהאינפלציה יצאה מכלל שליטה.
‫אתם לא שמים לב לעובדה ‫שהשכירות יצאה מכלל שליטה.
‫לאנשים אין כסף למגורים.
‫המשכורות לא הדביקו את קצב האינפלציה.
‫תאגידים גונבים מיליארדי דולרים
‫מהעובדים שלהם, ללא השלכות.
‫אתם לא שמים לב לכל זה.
‫אתם שמים לב לדברים הקליטים, ‫לדברים שקל לעקוב אחריהם.
‫זה נותן לכם משהו להתעסק בו.
‫"האם טרנסים יכולים ‫להשתמש בשירותים ציבוריים?"
‫זו בעיה מלאכותית.
‫מי באמת התמודד עם הבעיה הזו? ברצינות.
‫מי באמת התמודד עם הבעיה הזו?
‫יודעים מה הם עשו? פוליטיקאי כלשהו אמר,
‫"הנה סיפור קטן שמשפיע ‫על מעט אנשים במקום כלשהו.
‫"אני אגרום לזה להיראות כתופעה ארצית,
‫"ואז כולם יתחילו לריב". ‫אבל מי התמודד עם זה?
‫מי אי פעם היה בשירותים,
‫ולפתע פרצה מריבה ואנשים אמרו,
‫"סליחה, זה המגדר שנולדת אליו?
‫"הוא מתאים לשלט שעל הדלת?
‫"יש לך את איברי המין שלך המתאימים?
‫"אוכל לראות אותם?"
‫מי אי פעם חווה את זה?
‫אף אחד.
‫אבל גורמים לנו לריב על זה כי זה קליט.
‫"מי ישתמש באילו שירותים". למי אכפת?
‫למי אכפת? באמת, למי אכפת?
‫יש אנשים שיאמרו, "לטרנסים אכפת.
‫"הם רוצים לדעת אם מותר להם להשתמש בהם."
‫כן, תשתמשו באילו שירותים שבא לכם. ‫מי יעצור אתכם?
‫לא, ברצינות, אלה שירותים ציבוריים.
‫מי יעצור אתכם?
‫תגידו לי אתם, מי יאכוף את החוק הזה?
‫לא הצלחנו לאכוף את הרעיון
‫שאנשים אמורים לחרבן בתוך האסלה.
‫אבל נראה לכם שבאופן פלא ‫הם יצליחו להבין אם ככה נולדת?
‫תשתמשו באילו שירותים שבא לכם. ‫למה אנחנו מבזבזים את זמננו?
‫אחרים אומרים,
‫"אנחנו ניאבק כי חייבים לדעת מי..."
‫תנו לי לומר לכם משהו. ‫אם אתם משקיעים מספיק זמן
‫בשירותים ציבוריים ‫כדי לדעת אילו איברי מין יש לאחרים,
‫אתם הדוחים.
‫אתם מדאיגים אותי.
‫יש חוק פשוט בכל בית שימוש ציבורי ‫ברחבי העולם.
‫והחוק הוא שנכנסים, ‫לא מתייחסים לאף אחד אחר,
‫עוצרים את הנשימה ויוצאים.
‫תפסיקו לעמוד ולבהות באחרים.
‫כל גבר פה יודע שכשמשתמשים בשירותים...
‫נכנסים לשירותים ציבוריים, ‫מישירים מבט, משתינים,
‫עושים מה שצריך. לא מביטים לצדדים.
‫אם אתה עצבני, תביט למעלה או למטה.
‫אסור להביט על אף אחד אחר.
‫הבחור שלידך יכול להיחנק. ‫אתה לא מפנה את ראשך.
‫אתה לא רועד. אתה לא זז.
‫אתה שומע אותו...
‫אתה אומר, "היי, גבר, היי.
‫"היי, אתה בסדר? יו.
‫"היי, גבר, אתה בסדר?
‫"יו. אתה רוצה שאתקשר... היי, גבר, אתה בסדר?
‫"רוצה שאתקשר..." ‫"אל תסתכל עליי!"
‫מה אנחנו עושים?
‫על מה אנחנו רבים?
‫שירותים ציבוריים.
‫אם אתם מכירים את ההיסטוריה, ‫אתם יודעים שזה קורה בכל פעם באמריקה.
‫זה קורה שוב ושוב.
‫היו זמנים באמריקה שבהם נשים נאבקו ‫כדי להשתמש בשירותים ציבוריים.
‫תתארו לעצמכם.
‫באמת היה זמן שבו לנשים היה אסור ‫להשתמש בשירותים ציבוריים
‫ברחבי אמריקה, והן היו צריכות להיאבק.
‫והיו גברים זועמים שאמרו, "זה משוגע.
‫"אתם תניחו לנשים להשתמש ‫בשירותים ציבוריים? זה מטורף!
‫"איך זה יעבוד?
‫"מה, הן ייכנסו בזמן שאנחנו משתינים?
‫"ומה יקרה אז? הן יסתכלו על הבולבולים שלנו?
‫"והן יצחקו?"
‫תחשבו על זה, גבירותיי.
‫הייתה תקופה שבה התירו לראשונה ‫לנשים להשתלב בשוק העבודה,
‫ולא היו להן שירותים ‫שבהם הן היו יכולות להשתמש.
‫אז גבירותיי, אם הסתובבתן באותה תקופה ‫והייתן צריכות להשתין
‫או לחרבן, היה עליכן לחזור הביתה.
‫כן. אני אומר "לחרבן" באופן תאורטי,
‫לא יודע אם אתן באמת מחרבנות.
‫אני חושב שאף בחור לא יודע. ‫בואו נהיה כנים. אנחנו לא.
‫אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה ‫ברמה הביולוגית, אבל אני לא יודע בוודאות
‫שאישה כלשהי באמת...
‫למעשה, שכל גבר פה יחשוב ‫על אישה כלשהי בחייו.
‫אתה יודע מתי היא חרבנה בפעם האחרונה? ‫אני חושב שלא.
‫אני חושב שאתה לא יודע.
‫אין ראיות פורנזיות שיגבו את הטענה הזו.
‫אין ריח.
‫אין כתמים. אין כלום.
‫אני לא יודע מי עושה לכן ‫את יחצנות השירותים,
‫אבל הוא עושה עבודה יוצאת דופן.
‫עבודה יוצאת דופן.
‫נשים מריחות טוב יותר ‫אחרי שהן היו בשירותים מאשר לפני.
‫איך?
‫אי אפשר לדעת מתי אישה מחרבנת. אף פעם.
‫כי נשים תמיד נמצאות שם אותה כמות זמן.
‫זה הדבר המרשים ביותר. אתן לא מסגירות דבר.
‫כן, לוקח לאישה עשר דקות להשתין.
‫היא הולכת לשירותים. בסדר.
‫מגיעה, שתן, שתן, יוצאת, שוטפת ידיים,
‫מפדרת את הפנים, ‫שולחת הודעות וחוזרת לשולחן.
‫אין לך מושג. כן.
‫היא הולכת לחרבן, אותו דבר, עשר דקות.
‫נכנסת, עושה מה שעושה,
‫חריונים, יוצאת החוצה.
‫שוטפת ידיים, מפדרת את האף, ‫שולחת הודעה לחברים וחוזרת.
‫אין לך מושג.
‫יודעים בדיוק מה קורה כשמדובר בגברים.
‫דיסקרטיות היא לא חוזקה שלנו.
‫אפשר לדעת מתי כל גבר הולך להשתין. למה?
‫שתי דקות.
‫אנחנו מגיעים לשם ולא מבזבזים זמן. ‫הכי מהיר שיש.
‫כמו עצירת ביניים בנאסקאר.
‫כן, אנחנו נכנסים, משתינים, יוצאים,
‫מעמידים פנים שאנחנו שוטפים ידיים וחוזרים.
‫איך יודעים כשאנחנו מחרבנים?
‫כי זה ברור. ‫אנחנו הולכים לשירותים ולא חוזרים לעולם.
‫זו הפעם האחרונה שתראו אותנו.
‫המשפחה תולה מודעות "מבוקש" במסעדות.
‫"ראיתם את הבחור הזה?"
‫תתארו לעצמם, אנשים באמריקה ‫תמיד נאבקו על שירותים ציבוריים.
‫בכל פעם. היו זמנים ‫שבהם שחורים היו צריכים להיאבק
‫כדי להשתמש בהם.
‫אותו דבר. שחורים אמרו, ‫"למה אסור לנו להשתמש בשירותים ציבוריים?"
‫ושוב, אנשים כעסו.
‫"זה מטורף.
‫"תאפשרו לשחורים להשתמש בשירותים ציבוריים?
‫"איך זה בכלל יעבוד?
‫"אז מה? הם יעמדו שם בזמן שאשתין?
‫"הם יסתכלו על הבולבול שלי?
‫"והם יצחקו?"
‫כן. אני מספיק מבוגר כדי לזכור
‫את הדיון שהיה באמריקה סביב השאלה
‫האם לאפשר להומואים ‫להשתמש בשירותים ציבוריים.
‫זה באמת היה נושא לדיון.
‫אני זוכר שריאיינו אנשים בחדשות.
‫"נראה לך שצריך לאפשר להומואים ‫להיכנס לאותם שירותים כמו של סטרייטים?"
‫והוא ענה, "לא אכפת לי מה הם יעשו,
‫"אם הם יתעסקו בשלהם, זה בסדר.
‫"אבל רק תעני לי על זה.
‫"איך זה יעבוד?
‫"אז מה? אתה איתם בשירותים ואז מה?
‫"הוא הומו, ואני פשוט עומד שם
‫"ומשתין, והוא מסתכל על הבולבול שלי?
‫"ואז הוא תופס אותו.
‫"והוא מתחיל למשוך אותו.
‫"הוא פשוט מתחיל לשפשף,
‫"אני מקבל זקפה ואני נהנה מזה?
‫"ואז זו אחת החוויות ‫הכי טובות שהיו לי בחיי?
‫"ואז אני חוזר על בסיס שבועי
‫"בתקווה שאיתקל בו שוב, וזה מה שקורה?
‫"ואז בשלב מסוים אנחנו מסכימים להיפגש בחוץ, ‫במסעדה נחמדה
‫"ונעימה, ומכירים זה את זה?
‫"ואז אחרי כמה שנים, אנחנו מתחתנים,
‫"מאחדים את המשפחות וחיים באושר ועושר?
‫"זה מה שאת רוצה?"
‫וואו.
‫שירותים ציבוריים.
‫לכן אסור לקבור את ההיסטוריה.
‫אם יודעים מה קרה, יודעים למה לצפות.
‫מבינים למה זה קרה מלכתחילה.
‫הגרמנים עושים את זה בצורה יוצאת דופן.
‫זה לעולם לא יהיה מושלם.
‫אבל גרמניה היא אחת המדינות היחידות בעולם
‫ששילמה כספי שילומים על מה שהיא עשתה.
‫אחת המדינות היחידות בעולם ‫שהתנצלה באופן אקטיבי,
‫ואחת המדינות היחידות בעולם שהחליטה לשנות
‫את התפיסה העצמית שלה ‫ואת התפיסה של העולם לגביה.
‫אחרי מלחה"ע השנייה, ‫הגרמנים שינו מספר חוקים.
‫הם שינו את האיקונוגרפיה של המדינה.
‫מה מותר לתלות, איפה מותר לתלות.
‫הם שינו את ההמנון הלאומי שלהם.
‫כן, תתארו לעצמכם, ‫הם שינו את ההמנון הלאומי.
‫הם הרגישו שההמנון הלאומי הוא המנון לאומני
‫שהנאצים השתמשו בו ‫כדי להנחיל מחשבות פסולות.
‫הם שינו אותו. השם המקורי של ההמנון היה,
‫"דויטשלנד, דויטשלנד אובר אלאס".
‫בטח שמעתם אותו בסרטים ישנים.
‫ההמנון הולך ככה...
‫ובתרגום, המשמעות שלו היא,
‫"גרמניה, גרמניה מעל לכול
‫"מעל לכל דבר בעולם"
‫וברור שהם התכוונו לכך.
‫כן, בזמן שרוב ההמנונים הם תאורטיים,
‫ההמנון הגרמני מדויק.
‫אבל אחרי מלחה"ע השנייה הם אמרו, ‫"לא נוכל לשמור על הגישה הזאת".
‫אז הם שינו את ההמנון.
‫כתבו מילים חדשות.
‫המילים החדשות הן...
‫בתרגום, המשמעות היא,
‫"אחדות וזכויות וחופש
‫"לכל האנשים שחיים בגרמניה"
‫זה מקסים.
‫זה מקסים. הם היו יכולים לשנות אותו ל...
‫"סליחה, סליחה ‫אנחנו ממש מצטערים
‫"סליחה, סליחה על מה שעשינו"
‫אני מעריך שהם עשו את זה, ‫אבל אני לא הייתי מרחיק לכת.
‫לא אשקר. לא הייתי מרחיק לכת.
‫אני חושב ש"מעל לכול" זה נוראי. ‫זו לא דרך חשיבה טובה.
‫אבל עדיין צריך שתהיה קצת עוצמה בהמנון.
‫צריך שיהיה בו... הייתי מוצא את האמצע.
‫ההמנון שלי היה...
‫"גרמניה, גרמניה
‫"איפשהו בחמשת המקומות הראשונים.
‫"לא מעל לכל דבר בעולם
‫"כי אנחנו לחלוטין בחמשת המקומות הראשונים ‫אם חושבים על זה
‫"אמריקה מספר אחת
‫"ואז בריטניה ‫ואז צרפת וספרד
‫"ואנחנו במקום החמישי..."
‫למען האמת, ספרד לא טובה יותר.
‫"אז אנחנו במקום הרביעי
‫"במקום הרביעי בעול..."
‫כן, אבל הכלכלה הצרפתית לא כל כך חזקה.
‫"אז אולי אנחנו במקום השלישי בעולם"
‫ואז אנגליה לפנינו... ‫בעצם ה"ברקזיט" לא היה רעיון מוצלח.
‫"אז אולי אנחנו במקום השני ‫ואמריקה במקום ה..."
‫מערכת הבחירות שלהם לא יציבה כל כך, אז...
‫"אז אולי אנחנו מעל לכל העולם!"
‫זה אחד הדברים הגדולים ביותר שהם עשו, ‫ואף אחד לא יודע שהם עשו את זה.
‫דיברתי עם בחור גרמני,
‫והוא היה נבוך מכל זה. ממש נבוך.
‫הוא אמר, "כן, טרוור, ‫עשינו דברים רבים בגרמניה.
‫"שינוי ההמנון היה שינוי גדול עבורנו.
‫"אני בטוח שבכל העולם מדברים על זה."
‫אמרתי, "לא".
‫הוא אמר, "מה זאת אומרת?
‫"מה זאת אומרת? מי לא מדבר על זה?"
‫אמרתי, "אף אחד. אף אחד לא מדבר על זה".
‫"מי זה אף אחד?" אמרתי, "אף אחד. אף לא אחד.
‫"אף אחד מחוץ לגרמניה לא יודע שזה קרה."
‫"איך יכול להיות שהם לא יודעים?" ‫אמרתי, "מה זאת אומרת?
‫"זה בגרמנית. ‫לא מדברים גרמנית מחוץ לגרמניה.
‫"איך מישהו אמור לדעת?
‫"חוץ מזה, עשיתם משהו מוזר.
‫"שיניתם את המילים,
‫"אבל לא את המקצב."
‫זה מהלך מוזר.
‫הם אמרו, ‫"ההמנון הזה נוראי, ואנחנו נשנה אותו".
‫"יה. מה לגבי המקצב?"
‫"לא, אנחנו לא נשנה אותו ‫כי למדתי את כל התנועות. יה."
‫כנראה בגלל זה רוב האנשים ‫לא יודעים ששינו אותו, נכון?
‫שמרתם על המקצב. ‫רוב האנשים לא יודעים מהן המילים.
‫אנחנו מכירים רק את המקצב.
‫אף אחד לא ידע שמייקל ג'קסון שר, "אתה צמח".
‫לא ידענו את זה.
‫חלקכם שואלים, "רגע, מתי הוא אמר 'צמח'?"
‫אתם שרים את זה כל חייכם...
‫"אתה צמח"
‫אף אחד לא יודע מה המילים. רק מה המקצב.
‫זה מה שגרמניה עשתה. זה מוזר.
‫זה מוזר לא לשנות את המוזיקה. ‫כי המוזיקה נושאת איתה רגש.
‫ניסיתי להסביר לו את זה. הוא לא הבין.
‫והבנתי... אתם יודעים כמו מה זה.
‫מה שגרמניה עשתה,
‫זה יהיה כמו ב"מלחמת הכוכבים", בסדר?
‫אתם מכירים את "מלחמת הכוכבים". ‫בסדר, בואו נגיד, דארת' ויידר.
‫בכל פעם שדארת' ויידר נכנס לסצנה,
‫בכל פעם שהוא נחת בכוכב לכת כלשהו,
‫תמיד ידעתם שמשהו עומד לקרות,
‫משהו רע,
‫כיוון שליוותה אותו מוזיקה.
‫בסדר? המוזיקה רמזה מה עומד לקרות.
‫החללית נחתה...
‫הדלת נפתחה...
‫והוא עמד שם.
‫אבל הוא מעולם...
‫הוא מעולם לא הופיע ללא המוזיקה שלו ברקע.
‫מעולם לא. הוא יעמוד שם, יהיה לצידו תקליטן,
‫"תקליטן, תנגן את המוזיקה שלי.
‫"זה נכון."
‫ואז ידעתם שמשהו עומד לקרות.
‫יורד מהחללית...
‫"תכרע בפניי, ג'דיי."
‫"לעולם לא, דארת', אנחנו נילחם."
‫"לא תוכלו להביס אותי."
‫"הוא חזק כל כך. אני לא יודע אם ננצח."
‫"נביס אותו, אכן.
‫"נשתמש בכוח, אכן."
‫"הבסתם אותי!"
‫"עשינו את זה, מאסטר יודה! הצלחנו!
‫"הבסנו את דארת' ויידר!"
‫"אכן כך."
‫"מה נעשה עכשיו?"
‫"נשחרר את האימפריה לחופשי.
‫"נטייל, נפיץ את הבשורות הטובות."
‫"קדימה."
‫"כן, עלינו לנגן שיר חדש."
‫"אתם חופשיים."
‫זה מוזר, זה כל מה שאני אומר.
‫אבל זה עדיין מרשים. עדיין מרשים.
‫שינוי ההמנון הלאומי הוא לא דבר פעוט.
‫באמת שלא.
‫לשנות כל דבר.
‫קיימנו את השיחה הזו,
‫ואחר כך, הוא אמר משהו מעניין,
‫"מכיוון שראינו איך גרמניה ‫הייתה חייבת לשנות
‫"את התפיסה העצמית שלה ‫כדי לשנות את מה שהיא עשתה,
‫"לכן שינינו את ההמנון."
‫אמרתי, "זה עוצמתי".
‫הוא אמר, "נראה לך שאמריקה אי פעם תשנה..."
‫אמרתי, "אפילו אל תסיים את המשפט הזה.
‫"אל תסיים את המשפט הזה."
‫אם למדתי משהו אחד בחיי,
‫זה שאמריקאים שונאים שינויים.
‫אמריקאים לא אוהבים שינויים.
‫אתה רוצה לשנות מה שהגרמנים שינו?
‫המטבע, הדגלים, ההמנון. אתה רציני?
‫זוכרים מה קרה כשרצו לשנות ‫את השטר של 20 דולר?
‫זוכרים?
‫אמרו שיטביעו את הארייט טאבמן על השטר.
‫אנשים כעסו עד כדי כך ‫שדחו את השינוי לזמן בלתי מוגבל.
‫אנשים זעמו. "מה אתם עושים?"
‫"מטביעים את הארייט..." ‫"איך אתם מעזים?
‫"איך אתם מעזים ‫להסיר נשיא אמריקאי מהשטר הזה?
‫"איך אתם מעזים להסיר...
‫"מי מופיע על השטר?
‫"איך אתם מעזים להסיר ‫את אנדרו ג'קסון מהשטר הזה?"
‫"לא מסירים אותו, פשוט שמים ‫את הארייט טאבמן מלפנים,
‫"ואנדרו ג'קסון יהיה מאחורה."
‫"אתם שמים נשיא אמריקאי מאחורה? מאחורה?
‫"זה מזלזל!"
‫זה לא באמת מזלזל.
‫לו הכרתם את ההיסטוריה הייתם יודעים
‫שאנדרו ג'קסון היה שמח ‫להיות מאחורי אישה שחורה,
‫אז אני לא מבין למה אתם לחוצים.
‫נראה שכולם מרוויחים.
‫אבל אנשים זעמו.
‫ועכשיו אתה מציע לשנות את הדגל?
‫מציע לשנות את ההמנון?
‫למדתי שני דברים במהלך מגוריי באמריקה.
‫צריך לכבד את הדגל,
‫וצריך לכבד את ההמנון.
‫אני לא יודע מה זה אומר,
‫אבל אני מציית לחוקים.
‫אני אומר שאני לא יודע ‫מה זה אומר כי זה מבלבל.
‫פוגשים אנשים שאומרים, ‫"תכבד את הדגל!" ואני מבין את זה,
‫אבל אז אראה את אותם אנשים ביום העצמאות
‫והם ילבשו את הדגל בתור תחתונים.
‫זה נחשב?
‫הסתכלת למעלה ואמרת,
‫"הדגל הזה, הביצים האלה."
‫לעולם לא אציע לשנות שום דבר.
‫ההמנון? לא, לעולם לא את ההמנון.
‫למרות שלא יזיק לו שינוי קטן.
‫זה המנון אלים מאוד.
‫ואמריקה מתמודדת עם הרבה אלימות,
‫אולי משהו רך יותר...
‫כי זה באמת המנון אלים.
‫זה ההמנון היחיד ששמעתי
‫שיש בו פצצות שמתפוצצות.
‫כן. יש פצצות וטילים
‫בהמנון הלאומי שלכם.
‫זה סרט של מייקל ביי בשיר.
‫הכול מתפוצץ בהילוך איטי.
‫זה גם כמעט כאילו ‫אתם מאיימים על מדינות אחרות.
‫"כן, פצצות מתפוצצות וטילים עפים באוויר.
‫"תנסו אותנו."
‫בכנות, זה כמו גנגסטה ראפ.
‫באמת.
‫ההמנון האמריקאי הוא כמו גנגסטה ראפ.
‫יש בו אותם מרכיבים.
‫יש בו אלימות, יש בו איומים.
‫יודעים עד כמה הוא דומה לגנגסטה ראפ?
‫ההמנון האמריקאי הוא ההמנון היחיד
‫שאפשר להוסיף את המילה "כלבה"
‫בסוף כל שורה
‫והוא יישאר הגיוני.
‫"העידו לאורך הלילה
‫"כי דגלנו עודנו שם,
‫"כלבה"
‫אני אוהב את ההמנון האמריקאי, לא אשקר.
‫הוא מרגש, ולמדתי את המילים בעל פה. ‫לא ניסיתי, אבל זה מה שקרה.
‫הוא מסוג השירים ‫שלומדים בעל פה מרוב ששומעים אותם.
‫כמו,
‫"'ניישן-וייד' תמיד לצידך"
‫אותו...
‫אותו דבר. אני לא רוצה ולא צריך להכיר אותו.
‫הלוואי שיכולתי להשיב ‫את המקום במוח שלי, אבל הוא שם.
‫כזה הוא ההמנון האמריקאי, ‫כי שומעים אותו כל כך הרבה פעמים באמריקה.
‫זו המדינה היחידה שחייתי בה
‫שמנגנים בה את ההמנון הלאומי
‫כשאף מדינה אחרת לא נוכחת.
‫זה קורה במשחקי כדורסל, במשחקי פוטבול,
‫במשחקי פינג-פונג בירה, ההמנון הלאומי.
‫אני יודע שזה נראה נורמלי ‫אם חייתם כל חייכם באמריקה.
‫"איזו עוד דרך קיימת, טרוור?"
‫אספר לכם...
‫אספר לכם בתור אדם שמגיע משאר העולם,
‫זה לא באמת קורה.
‫זה לא. ברוב המקומות בעולם
‫משמיעים את ההמנון הלאומי ‫אולי פעם בשנה, באירוע לאומי,
‫או כשמתחרים נגד מדינה אחרת.
‫אז משמיעים אותו.
‫כי מדינה נוספת נמצאת
‫ועליך להוכיח למדינה שלך
‫שאתה נאמן. בגלל זה שרים את ההמנון.
‫כי מדינות הן מאוד חסרות ביטחון.
‫צריך להרגיע אותן.
‫כל הזמן צריך להרגיע.
‫הן צריכות ללכת לטיפול
‫ולפתור את בעיות ההיקשרות שלהן, ‫אבל זה לא קורה.
‫אתה מבין כמה מדינה היא חסרת ביטחון עצמי
‫רק כשאתה עוזב את המדינה שלך.
‫אי פעם עזבתם וחזרתם?
‫השאלות שהמדינה שלך שואלת אותך.
‫כזו חסרת ביטחון עצמי, כזו קנאית.
‫"איפה היית?
‫"איפה היית? באילו מדינות?
‫"אז מה? עכשיו יש לך מדינה אחרת?
‫"זה מה שאתה עושה?
‫"של מי החתימות האלה? ‫בוא נראה מי החתימה לך את הדרכון."
‫ואתה אומר, "לעזאזל, מדינה. ‫תני לי קצת פרטיות".
‫בגלל זה ברוב העולם שרים את ההמנון
‫רק בנוכחות מדינה אחרת.
‫זו הפעם היחידה ששרים אותו.
‫בשביל זה הוא קיים, ‫לגרום למדינה שלך להרגיש טוב עם עצמה.
‫בסדר?
‫יודעים למה ההמנונים דומים?
‫המנונים לאומיים הם המקבילה הגאופוליטית
‫לדבר הזה שנשים עושות
‫לנו, הגברים.
‫גבירותיי, אתן מכירות את הטריק ‫שאתן עושות על הגבר בחיים שלכן?
‫בכל פעם שהאגו שלו פצוע
‫ואתן צריכות לנסות לרפא אותו.
‫לכל אישה בחדר הזה יש טריק
‫שעובד על כל גבר.
‫וברגע זה, אני יודע שהרבה נשים חושבות, ‫"תסתום, טרוור, תסתום!
‫"תסתום!"
‫זו טכניקה יפהפייה ומתוחכמת.
‫אתם בחוץ, אוכלים צהריים או משהו בסגנון,
‫ובחור כלשהו מגיע לשולחן שלכם.
‫הוא שרירי, הוא מתאמן, הוא נראה טוב מאוד.
‫הוא אומר, "אלוהים, מישל? מישל?"
‫והיא אומרת, "ג'סטין? אלוהים.
‫"וואו, מה שלומך?"
‫ואתה אומר, "מי זה ג'סטין, לעזאזל? ‫מה קורה פה?"
‫הוא אומר, "זה מטורף. ‫אני לא מאמין. פעמיים בשבועיים?"
‫ואתה אומר, "פעמיים? ‫מתי הייתה הפעם הראשונה?
‫"מי זה?"
‫"אני יודעת. אלוהים. מה שלומך?"
‫"שלומי טוב. אנחנו חייבים להתעדכן. ‫חייבים לדבר על הקולג'.
‫"חשבתי על זה לא מזמן. ‫היינו משוגעים כל כך בקולג'.
‫"זוכרת את הערב ההוא?"
‫ואתה אומר, "למדת בקולג'? מה קורה פה?"
‫היא מרגישה איך האגו שלך
‫מצטמק כמו צימוק בשמש.
‫והיא לא תסתכל עליך.
‫היא לא תעשה מזה עניין.
‫היא תמשיך את השיחה.
‫אבל היא תשים את היד שלה ‫על הירך שלך בעדינות.
‫ואז תתחיל לשפשף אותה.
‫היא תמשיך כאילו לא קורה דבר.
‫"אני יודעת. תקופה משוגעת. הייתי מעודדת.
‫"מה אפשר לעשות... זה מסוג הדברים האלה."
‫והיד ממשיכה...
‫"זה בסדר.
‫"זה בסדר, אתה גבר גדול. גבר גדול.
‫"גבר חזק. בדיוק.
‫"אין אף גבר אחר בעולם. רק אתה. ‫תראה אותך. וואו.
‫"איזה גבר גדול. כן.
‫"מי, הבחור הזה? אני לא יודעת מי הוא.
‫"כן, הוא והשרירים שלו.
‫"אני לא אוהבת שרירים, לא.
‫"אני שונאת שרירים. הם דוחים.
‫"תראה אותו, מתאמן כל הזמן ‫וכולו חטוב ומנופח.
‫"לא, זה דוחה.
‫"מה, קוביות בבטן? ‫לא, אני לא מחפשת קוביות בבטן.
‫"אני לא אוהבת אותן. לכן אני אוהבת אותך."
‫זה התפקיד של המנון לאומי.
‫אתם מרגיעים את המדינה שלכם.
‫ההמנון האמריקאי מעניין כל כך.
‫בהמנון נמצא כל מה שמייצג את אמריקה.
‫באמריקה יש את חוקי ההמנון הכי מהנים בעולם.
‫זו המדינה היחידה בעולם ‫שבה אפשר לשיר את ההמנון
‫איך שרוצים.
‫אסור לעשות זאת באף מקום אחר.
‫בשאר העולם, שרים את ההמנון כפי שהוא נכתב.
‫הוא משעמם, וזו הנקודה.
‫אי אפשר לשנות אותו.
‫באמריקה, אפשר לעשות מה שרוצים.
‫הבחנתי בכך לראשונה...
‫הבחנתי בכך לראשונה כשהייתי במשחק כדורסל.
‫ניו יורק ניקס שיחקו נגד טורונטו ראפטורס.
‫ומכיוון שהראפטורס מגיעים מקנדה,
‫היו צריכים להשמיע את שני ההמנונים ‫לפני המשחק, שזה דבר נדיר.
‫אנחנו יושבים באולם ואז נשמע קול,
‫"גבירותיי ורבותיי,
‫"אנא עמדו לכבוד ההמנון הקנדי."
‫וכולם עמדו,
‫ואז הם השמיעו הקלטה כלשהי.
‫היה ברור שלא אכפת להם.
‫וזה היה ההמנון הקנדי. ‫הוא נשמע תמיד אותו דבר.
‫"הו, קנדה...
‫"ומשהו, משהו ‫מחזיר אותנו ל..."
‫אתם מכירים את ההמנון. ‫אין לי זמן לשיר לכם אותו. שיהיה.
‫הם שרו את ההמנון הקנדי.
‫הם סיימו.
‫הכרוז חזר לדבר,
‫"וכעת, גבירותיי ורבותיי,
‫"אנא הישארו לעמוד לכבוד ההמנון האמריקאי."
‫וזה החלק האהוב עליי.
‫כן, כיבו את כל האורות.
‫דמות צועדת לאמצע האולם.
‫זה תמיד אינטנסיבי כל כך, ‫שוררת דממה מוחלטת.
‫"הו, אמור
‫"התוכל
‫"לראות
‫"באור השחר המוקדם
‫"את שבירכנו בגאווה..."
‫למה אתם מנסים להפוך את ההמנון לסקסי? ‫מה אתם עושים?
‫מעולם לא הבנתי את זה.
‫למה אתם מנסים להפוך אותו לסקסי?
‫לעולם לא תהיו באנגליה ‫ותראו מישהו צועק, "רימיקס!"
‫"אלוהים נצור ‫נצור את המלכה
‫"נצור את המלכה ‫אני נוצר את המלכה עם סקס סקסי
‫"נצור את המלכה ‫ננצור את המלכה
‫"עם סקס סקסי ‫קדימה, נצור את המלכה"
‫בחיי.
‫אז היה כיף בגרמניה.
‫ואז נסענו להופיע בפריז, צרפת,
‫בפעם הראשונה בחיי.
‫התרגשתי מאוד.
‫תמיד רציתי להופיע בפריז.
‫לא ידעתי איך זה יהיה. אבל אפשר לספר לכם?
‫פריז היא כל מה שאומרים לכם שהיא.
‫היא ללא ספק אחת הערים הרומנטיות ביותר ‫שהייתי בהן בחיי.
‫התאהבתי 1,000 פעמים.
‫הייתי לבד. זה לא שינה כלום.
‫כן.
‫בכל ערב היינו רק אני והפשפשים, מותק.
‫נהניתי מאוד בפריז
‫כי זכיתי להכיר את הפריזאים
‫באופן אישי.
‫לא את הסטראוטיפים, לא דברים שסיפרו לי.
‫לא, באמת לפגוש את הצרפתים, ‫ללמוד מהם על מי שהם.
‫ולמדתי דברים מדהימים.
‫לדוגמה, לצרפתים יש מערכת יחסים ‫שונה מאוד עם עבודה
‫מאשר לשאר העולם.
‫בסדר?
‫במובן הזה שלא אכפת להם ממנה.
‫ובכנות, זה מעורר השראה בעיניי.
‫כן. אני חושב שרבים מאיתנו
‫נקשרו קצת יותר מדי לעבודה שלהם.
‫העבודה שלנו מגדירה אותנו.
‫אי פעם ביקשתם ממישהו, "תספר לי על עצמך"?
‫"אני אדריכל..."
‫"תספרי לי על עצמך." ‫"אני בעלים של מספרה ו..."
‫"תספר לי על עצמך." ‫"אני מורה..."
‫תבקש שיספרו על עצמם,
‫ואנשים יספרו לך במה הם עובדים.
‫זה נהפך לדבר שאנשים מתמקדים בו.
‫זה לא ככה אצל הצרפתים. לא.
‫לעולם לא תפגשו צרפתי שעושה את זה.
‫כשניגשים לבחור צרפתי ושואלים, ‫"סלח לי. מה אתה עושה?"
‫"אני?
‫"אני יוצא להליכות עם חברים ו...
‫"אני אוהב לאכול אוכל טוב ו..."
‫אתה אומר, "לא, מה אתה עושה למחייתך?"
‫הוא אומר, "למחייתי? סליחה.
‫"בסדר, למחייתי?
‫"בסדר, לא, אני נושם ו...
‫"אתה יודע, אני שותה מים...
‫"כמובן, אני חייב לעשות אהבה."
‫זו דרך חיים שונה כל כך.
‫לא להיקשר כל כך לעבודה. זה היה נפלא.
‫למדתי את זה כי טסתי לפריז
‫והכבודה שלי אבדה.
‫בסדר? כן.
‫המטוס נחת בשדה התעופה, ‫והכבודה נעלמה, היא לא הגיעה.
‫מובן שגיליתי את זה רק באיסוף הכבודה,
‫שזה דבר מעצבן שחברות התעופה עושות.
‫הן יודעות שהמזוודות לא מגיעות.
‫כן, הן יודעות איפה הן בכל רגע נתון.
‫אבל הן לא מספרות לך.
‫הן נותנות לך לעמוד שם כמו אידיוט,
‫עם תקווה בלב.
‫היו יכולים לבוא למושב שלך ‫לפני ההמראה ולומר,
‫"הן לא יגיעו.
‫"אזהרת ספוילר."
‫אבל זה לא קורה.
‫מאפשרים לך להמריא מאושר כמו אידיוט.
‫המטוס נחת בפריז.
‫חשבתי שזוהי התחלתו של טיול נהדר.
‫דילגתי להנאתי. ‫הייתי באווירת "כל-הכבודה-תגיע",
‫"אאסוף את המזוודות שלי,
‫"אסע לתוך העיר, אתחיל לחקור."
‫הגעתי לקרוסלה
‫באווירת כל-הכבודה-תגיע.
‫"בדיוק. תנו לי לאסוף ‫את הכבודה שלי, חבר'ה."
‫אמרתי, "סלחו לי.
‫"תעשו מקום, בבקשה.
‫"אני אשמח להישען מעל הקרוסלה,
‫זה גורם לכבודה להגיע מהר.
‫"קדימה, כבודת המזל."
‫הייתי באווירת כל-הכבודה-תגיע.
‫מזוודות החלו לצאת, ועמדתי ושפטתי אותן.
‫"מי משתמש ב'סמסונייט'?
‫"איפה המזוודה שלי?"
‫המזוודות מסתובבות ומסתובבות,
‫ואז הפסיקו לצאת מזוודות חדשות.
‫התחלתי לחשוש.
‫ואז נהיו פחות ופחות מזוודות.
‫וחשבתי, "המזוודה שלי...
‫"היא לא מגיעה."
‫והבנתי...
‫שהמזוודה שלי לא הגיעה.
‫זה היה נוראי. הרגשתי תחושה זהה
‫לתחושה שהרגשתי כילד,
‫כשאימא שלי שכחה אותי בבית הספר.
‫בדיוק אותה תחושה.
‫עמדתי לצד הקרוסלה, ‫הרגשתי שאני שוב ילד בן עשר...
‫"לא, מר וילקינסון, זה בסדר, אתה יכול ללכת.
‫"אימא שלי תגיע. ‫אל תדאג, אתה יכול לחזור הביתה.
‫"היא מגיעה. היא לא תשכח אותי.
‫"לא... היא...
‫"היא בטח מתה איפשהו כרגע.
‫"היא בטח שוכבת מתה בתעלה."
‫היא שכחה אותי.
‫היא הייתה שוכחת אותי מדי פעם,
‫ואז היה עליי לצעוד הביתה.
‫זו הייתה הליכה של שעה.
‫והייתי מגיע הביתה,
‫ותמיד הייתה לה אותה תגובה כשהייתי נכנס,
‫כי אימא שלי עבדה מהבית.
‫היא הייתה מקלידה במחשב שלה,
‫והייתי נכנס הביתה וסוגר את הדלת...
‫תמיד אותה תגובה, היא הייתה אומרת,
‫"לא, מותק, לא!
‫"מה השעה?"
‫ואני אמרתי, "מאוחר מדי".
‫לא אשקר. שנאתי להישכח בבית הספר,
‫אבל התענגתי על הרגעים האלה.
‫כי זו לא באמת הייתה בעיה. אהבתי ללכת.
‫זה לא שהייתי לחוץ תוך כדי ההליכה.
‫הייתי בועט באבנים, שר בדרך חזרה.
‫הייתי מגיע הביתה ואומר, "לא, רק רגע".
‫אהבתי את זה כי זה היה הרגע היחיד
‫שהיה לי מותר להתחצף לאימא שלי ‫כמה שאני רוצה ללא ההשלכות.
‫אף לא אחת.
‫כי כשהייתי ילד,
‫היה אסור להתחצף להורים.
‫לא הייתי ילד לבן. מבינים אותי? היה אסור...
‫הייתי צריך להיזהר.
‫אבל אהבתי את הרגעים בהם היא פישלה.
‫היא אמרה, "תוכל לסלוח לי?"
‫אמרתי, "אני אחשוב על זה".
‫הייתי צריך למצוא מישהו שיעזור לי.
‫הסתכלתי מסביב,
‫היה בחור צרפתי מבוגר שעמד בצד,
‫שיער אפור, לחיים ורודות,
‫בחור נמוך עם משקפיים.
‫אז ניגשתי אליו.
‫הוא לבש וסט אדום.
‫והיה כתוב בצרפתית, "מודיעין",
‫ומתחת לזה היה כיתוב
‫זהה באנגלית.
‫חשבתי...
‫"בונז'ור. שלום. היי."
‫הוא אמר, "שלום, בונז'ור".
‫אמרתי, "אנגלית? צרפתית?"
‫הוא אמר, "אנגלית, כן, וי".
‫אמרתי, "בסדר. תוכל לעזור לי, בבקשה?
‫"הכבודה שלי לא הגיעה.
‫"אשמח לדעת מה עליי לעשות."
‫הוא אמר, "הכבודה שלך... היא לא הגיעה...
‫אמרתי, "טוב.
‫"בסדר גמור.
‫"בוא ננסה בצרפתית.
‫"בוא נראה מה קורה."
‫לבסוף מצאנו פתרון.
‫הוא שלח אותי לאזור מיוחד שבו מגישים תלונה.
‫שם יש בחור צרפתי נוסף מאחורי הדלפק, ‫צעיר הרבה יותר.
‫ייתכן שהוא היה ממוצא אלג'יראי או מרוקאי.
‫צרפתי מאוד. בחור מגניב.
‫הוא עוזר למישהו.
‫"טוב, תודה רבה. הבא בתור, בבקשה."
‫אני מגיע, "היי, גבר".
‫הוא אומר, "מה קורה, אחי?
‫"מה שלומך? מה קורה?"
‫אמרתי, "אני צריך את עזרתך, בבקשה.
‫"הכבודה שלי. היא לא הגיעה. היא נאבדה."
‫הוא אמר, "אוי, לא, גבר, ‫הכבודה שלך לא הגיעה.
‫"איזה באסה.
‫"חיפשת אותה?"
‫אמרתי, "מה? כן, זה הדבר הראשון שעשיתי.
‫"נראה לך שבאתי בשביל החברה?
‫"ברור שזה מה..."
‫הוא אמר, "לא, רק בדקתי.
‫"אז הכבודה אינה? זה ממש..."
‫אמרתי, "כן".
‫הוא אמר, "זה מבאס, גבר, ‫אני מצטער בשבילך, גבר.
‫"זה נוראי.
‫"כן. אז מה תרצה לעשות עכשיו?"
‫"מה אני רוצה לעשות?"
‫אמרתי, "אני אשמח שאתה תעשה משהו.
‫"אפשר להגיש תלונה או משהו?"
‫"בסדר, כן. אתה רוצה למלא ניירת או משהו?
‫"בשביל שהביטוח שלך ישלם לך על זה?"
‫אמרתי, "לא, כדי שתוכל למצוא ‫ולהחזיר לי אותה".
‫הוא אמר, "אה, אל תדאג, גבר.
‫אנחנו לא נמצא אותה.
‫"לא, גבר.
‫"אל תדאג לגבי זה.
‫"לא. תבין, אנחנו בפריז, גבר.
‫"אם המזוודות נעלמות, הן לא חוזרות.
‫"הן אף פעם לא צצות. לפעמים, אם יש לך מזל.
‫"אבל אם הן לא הגיעו עד עכשיו, ‫זה כנראה אבוד.
‫"יום שישי היום. יש קצת שביתות. פשוט...
‫"אתה יכול ללכת. אל תדאג. אתה יכול ללכת."
‫חשבתי, "לא לדאוג?
‫"יו, זו הכבודה שלי.
‫"כל הבגדים שלי שם."
‫הוא אמר, "אבל אתה בפריז.
‫"אתה צריך בגדים? אתה בפריז, גבר.
‫"בחייך, פריז, לך תקנה בגדים.
‫"מה הבעיה שלך, גבר? תירגע."
‫הוא היה כל כך בטוח בעצמו
‫שהוא גרם לי לחשוב שאני טועה.
‫פקפקתי בעצמי.
‫הלכתי משם וחשבתי, "אני טועה?
‫"אני קשור מדי לכבודה שלי?"
‫הוא לא שיקר. בפריז יש מבחר בגדים נהדר.
‫הייתי צריך לקנות בגדים
‫כי לא היו לי בגדים להופעות שלי.
‫ואם תגיעו יום אחד לפריז, קחו עוד קצת כסף
‫לקניות בגדים. זה מדהים.
‫ותנסו גם לארוז
‫זוג נוסף של הערכה עצמית.
‫כן, תצטרכו אותה כשתעשו קניות עם הצרפתים.
‫כי הם לא חברים שלכם.
‫כן. מעולם לא הייתי במדינה
‫שאתה באמת לבדך כשאתה עושה קניות.
‫נכנסים לחנות, אף אחד לא מציע עזרה. כלום.
‫אי אפשר לדעת מי עובד שם, מי אחראי על מה.
‫הם כמו עובדים סמויים.
‫הם פשוט מסתובבים.
‫עברו 20 דקות ואף אחד לא עזר לי.
‫לבסוף התחלתי לבחור בגדים בעצמי, ‫ושמעתי קול מעוצבן מאחוריי.
‫"אפשר לעזור לך?"
‫אמרתי, "היי. כן. אני רוצה לקנות בגדים.
‫"הכבודה שלי אבדה."
‫ואז, דטרויט, לעגו לי
‫יותר ממה שלעגו לי כל החיים. אי פעם.
‫אי פעם. לכל בגד שבחרתי
‫התלוותה ביקורת פוגענית.
‫אמרתי, "כן, אפשר לקבל את זה במדיום?"
‫הוא אמר, "מדיום?
‫"לא, אתה מתכוון ללארג' או לאקסטרה-לארג'.
‫"לא, אתה רוצה את זה במדיום לגוף שלך?
‫"לא נראה לי, לא?"
‫אמרתי, "סליחה, מה?"
‫הוא אמר, "לדעתי אתה לארג'. ‫אוכל להביא לך לארג'.
‫"מדיום זה יותר מדי לחולצה, בסדר?"
‫אמרתי, "מה?"
‫הכול.
‫היה ז'קט שרציתי לקנות.
‫"אפשר לקנות את זה?"
‫הוא אמר, "לא, הוא לא מתאים לגוון העור שלך.
‫"לא, אתה צריך לחשוב מה מחמיא לצבעים
‫"בתוך הבד
‫"וגם בתוך הפרצוף שלך, בסדר?
‫"זה לא הז'קט הכי טוב."
‫אמרתי, "יו. כבר יש לי ז'קט כזה".
‫הוא אמר, "ואתה לובש אותו?"
‫"טוב, כבר לא."
‫"לא, תוכל ללבוש אותו אם תרצה.
‫"הכול בסדר. תעשה את זה."
‫"לא, הרגע איימת עליי."
‫זה פשוט שונה.
‫חבר אמר לי,
‫"הצרפתים מניאקים, נכון?"
‫אמרתי, "לא, אני לא חושב שהם מניאקים,
‫"אני חושב שהם פשוט כנים מאוד.
‫"בסדר?"
‫לפעמים קשה מאוד להבדיל בין השניים.
‫כי יום אחד דיברתי עם אישה צרפתייה
‫ואזרתי אומץ לשאול אותה,
‫אמרתי, "היי...
‫"למה הצרפתים מתנהגים...
‫"ככה?"
‫היא אמרה, "מתנהגים איך?"
‫אמרתי, "כשנמצאים בחנות,
‫"הם מאוד מרושעים."
‫"לא, הם לא מרושעים. ‫הם מתנהגים בטבעיות, לא?
‫"אולי מכיוון שאתה מגיע ממדינה שבה אנשים
‫"כל כך פוחדים שלא תיתן להם טיפ,
‫"עד שהם לא זזים ממך.
‫"'אפשר לעזור לך?'
‫"אבל בצרפת, אנחנו מוודאים ‫שכולם מקבלים משכורת ראויה.
‫"שכר ראוי.
‫"אז אנחנו לא מודאגים מכך.
‫"באמריקה אומרים, 'הלקוח הוא המלך'.
‫"אבל בצרפת, אתה יודע מה עושים למלכים.
‫"אז אתה יודע...
‫"זה אחרת פה."
‫הצרפתים לא משחקים במשחק הזה.
‫ממש כיף לי איתכם הערב, דטריוט.
‫תודה.
‫תודה רבה.
‫הוכחתם שצדקתי.
‫בגלל זה מגיעים לדטריוט.
‫ברצינות. הקהל פה מדהים.
‫יפהפה, מגוון.
‫וגם העיר מגניבה.
‫ראינו כל מיני דברים פה ושם בעיר.
‫רבתי עם חבר שלי, דייב.
‫הוא הבמאי של הספיישלים האלה
‫ויום אחד הוא אמר לי,
‫"יו, גבר, מה אתה עושה במהלך היום?"
‫אמרתי, "אולי אלך לאכול, להסתובב".
‫הוא אמר, "גבר, למה שלא נבקר ‫בכל המוזאונים בדטריוט?"
‫אמרתי, "אולי אבקר באחד".
‫הוא אמר, "למה רק באחד?"
‫אמרתי, "לא בכולם. למה שאבקר בכולם?"
‫הוא אמר, "גבר, היית פה פעם?
‫"אתה יודע כמה מוזאונים מדהימים יש פה?"
‫אמרתי, "כן, אבל זה עדיין מוזאון.
‫"אבקר באחד וזהו זה.
‫"אין לי כל כך הרבה סיבולת. ‫אני לא עומד בקצב שלך."
‫"מה זאת אומרת? איך אתה יודע?"
‫"אחי, מכיוון שאתה לבן, ‫אתה נהנה לעשות את זה."
‫סתם צחקתי. סתם התגריתי בו.
‫סתם התגריתי בו.
‫הוא ממש נעלב בתוך רגע.
‫הוא אמר, "מה אמרת?"
‫"לא, כי אתה..."
‫"גבר, לבנים לא אוהבים מוזאונים.
‫"על מה אתה מדבר?
‫"מוזאונים אפילו לא בחמישייה הראשונה ‫של דברים שלבנים אוהבים לעשות, בסדר?"
‫הוא אמר את זה בביטחון כזה גדול,
‫ובאמונה כזו גדולה,
‫אמרתי, "מה יש בחמישייה הראשונה?"
‫כי זו דרך מוזרה... ‫"זה אפילו לא בחמישייה הראשונה".
‫כאילו על הקיר בחדר השינה שלו יש רשימה
‫של עשרת הדברים האהובים.
‫זה היה מדהים.
‫חשבתי על זה. אמרתי, "זה כן בחמישייה.
‫"אני דבק בהחלטתי.
‫"מוזאונים שם."
‫זה אפילו לא דבר רע.
‫לבנים אוהבים מוזאונים.
‫הרבה אנשים נהנים במוזאונים,
‫אבל לבנים אוהבים מוזאונים.
‫מתים עליהם.
‫לא קיים מקום אחד בעולם
‫שלבנים התיישבו בו ולא בנו מוזאון.
‫זה לא משנה. לבנים מתים על מוזאונים.
‫ראיתם לבנים במוזאון?
‫מסתובבים ומחייכים ‫עם ידיים שלובות מאחורי הגב?
‫"כן, אלה היינו אנחנו.
‫"גם אלה היינו אנחנו.
‫"היה לנו רצף טוב."
‫לבנים אוהבים מוזאונים.
‫הם לא במקום הראשון, ‫אבל כן בחמישייה הראשונה.
‫חשבתי על זה.
‫בחמשת הדברים שלבנים הכי אוהבים,
‫מוזאונים היו במקום החמישי.
‫במקום הרביעי, הייתי בוחר בשחייה.
‫כי לבנים אוהבים לשחות.
‫אין עם זה בעיה. ראיתם לבנים שוחים?
‫אתם מהממים.
‫מהממים.
‫כשלבנים שוחים, אתם עושים ‫את התנועה עם השיער.
‫אתם יוצאים מהמים...
‫הוא מסתדר מושלם, כמו אצל ברווזים.
‫גם אני הייתי אוהב לשחות.
‫לבנים אוהבים לשחות.
‫לבנים אוהבים לשחות עד כדי כך
‫שהם גרמו לכך שאפשר לזכות ביותר מדליות
‫באולימפיאדה, בענף השחייה,
‫מאשר בכל ענף אחר.
‫כן, לבנים אוהבים שחייה עד כדי כך.
‫יום אחד הבנתי את זה.
‫היה ויכוח סביב השאלה ‫מיהו הספורטאי האולימפי הגדול בכל הזמנים.
‫המתמודדים הסופיים היו מייקל פלפס
‫ויוסיין בולט.
‫אחד הטיעונים היה,
‫"מייקל פלפס טוב יותר ‫כי הוא זכה ביותר מדליות."
‫וחשבתי, "כן, כי הוא רימה.
‫"הוא זכה בהן בשחייה."
‫אני לא אומר שהוא לא ספורטאי דגול,
‫אני אומר שאי אפשר לספור את המדליות כטיעון.
‫כי שחייה היא הענף היחיד
‫שבו זוכים ביותר מדליות על עשיית דבר זהה
‫באופן קצת פחות יעיל.
‫זה לא הגיוני.
‫תחשבו על זה. יש את המקצה "100 מטר חופשי".
‫סיימנו. מדליית זהב.
‫כן. ועכשיו זה.
‫עוד מדליה. כן.
‫וזה?
‫עוד מדליה. אבל מה לגבי זה?
‫עוד מדליה.
‫זה קשקוש. לא אכפת לי מה אומרים.
‫זה לא הוגן שאפשר לזכות ביותר מדליות.
‫ליוסיין בולט אין המותרות האלה.
‫כשיוסיין בולט רץ, ‫יש 100 מטרים והמקצה נגמר.
‫"היכון, הכן..."
‫הוא רץ, רץ.
‫מגיע לקו הסיום, מנצח, מדליית זהב.
‫זהו זה.
‫הוא לא מסתובב ואומר,
‫"מרוץ מדהים. ועכשיו ארוץ בסגנון פרפר."
‫אין דבר כזה.
‫צריך להיות דבר כזה, אבל אין.
‫לבנים אוהבים לשחות, ‫אז הם המציאו את החוק הזה. אני מבין.
‫זה יהיה חייב להיות שם, כן.
‫בחמשת הדברים האהובים, ‫מוזאונים יהיו במקום החמישי,
‫ושחייה במקום הרביעי.
‫במקום השלישי,
‫להיות המומים.
‫לבנים אוהבים להיות המומים. בחייכם.
‫אתם יודעים בדיוק למה אני מתכוון.
‫אי פעם ראיתם בחור לבן שעובר עליו יום קשה,
‫משהו השתבש,
‫הוא מעוות את הפרצוף שלו, הוא המום...
‫לבנים אוהבים להיות המומים.
‫רואים את זה כל הזמן בסופרמרקט.
‫יש תור ארוך. בסדר?
‫אבל רק קופה אחת פעילה.
‫כולם עומדים בסבלנות.
‫תמיד יש בחור לבן שצץ...
‫"למה הם לא פותחים עוד...
‫"אתם רציניים?
‫"מה הם... אתם..."
‫הדבר היחיד שהם אוהבים יותר מזה
‫הוא למצוא לבן נוסף לחלוק איתו את התדהמה.
‫ראיתם את זה?
‫תמיד כשזה קורה, קסם.
‫זה פשוט קסום.
‫יהיה אדם לבן המום.
‫הוא ייצור קשר עין עם לבן אחר,
‫והם יהיו המומים ביחד.
‫זה כאילו הם מאחדים את התדהמה שלהם ‫ויוצרים סופר-תדהמה.
‫רואים אותם מביטים לצדדים. ‫"אתה רואה את זה?"
‫"אני יודע."
‫זה אחד העקרונות של תדהמה.
‫אתה חייב להיאנח. להוציא הכול.
‫החיים כה קשים שהאוויר חייב לצאת מגופך.
‫כבר אי אפשר לנשום.
‫לכן יש כל כך הרבה טורנדו במערב-התיכון.
‫אלה פשוט לבנים המומים...
‫לבנים אוהבים להיות המומים.
‫זה חייב להיות בחמישייה הראשונה.
‫זו הרשימה. חמשת הדברים שלבנים הכי אוהבים.
‫מוזאונים במקום החמישי.
‫בסדר, שחייה במקום הרביעי.
‫להיות המומים במקום השלישי.
‫במקום השני, להיות לבנים.
‫זו חלטורה די טובה. לא מאשים אתכם.
‫וישנו המקום הראשון.
‫תקשיבו, זו רשימה אישית שלי.
‫אני לא מכתיב כלום.
‫אם אתם לא מסכימים, תכינו רשימה משלכם, טוב?
‫אלה העדפות אישיות.
‫אבל יש דבר אחד,
‫ודבר אחד בלבד,
‫שלבנים אוהבים יותר מכל דבר אחר ‫על פני כדור הארץ.
‫השיר "קרוליין, יקירתי".
‫תנו לי לומר לכם משהו, דטריוט.
‫אין דבר בעולם שמביא שמחה גדולה יותר
‫לנפשו של האדם הלבן
‫מאשר הצלילים של שירו של ניל דיימונד.
‫לא אכפת לי איפה זה.
‫הייתי בכל יבשת,
‫ביקרתי בהרבה מדינות.
‫כשהשיר הזה מתנגן,
‫העיניים של אנשים לבנים נדלקות...
‫כמו סוכנים רדומים שהופעלו באותו רגע.
‫זה קורה בכל פעם, ללא יוצאי דופן.
‫בכל פעם ופעם.
‫זה לא קשור למוזיקה, ‫כי גם שירים אחרים מתנגנים.
‫הם יעשו על האש או יהיו במשחק כדורסל,
‫באירוע של העבודה.
‫כל מיני שירים יתנגנו ברגע, ‫הם לא ישימו לב אליהם.
‫אבל כשהשיר הזה מתחיל,
‫הוא מתחבר לדנ"א של הלובן.
‫אני לא יודע מה זה,
‫אבל זה קוטע כל דבר אחר.
‫תראו חבר'ה לבנים מבלים ומדברים.
‫הם יגידו, "כן, כלומר,
‫"עסקים, מיזוגים ורכישות.
‫"זה מסוג הדברים האלה."
‫"כדאי שנדבר על זה מתישהו.
‫"בוא נזכור את זה."
‫והשיר הזה מתחיל להתנגן,
‫ובכל פעם...
‫נדמה שזה לא יקרה. זה תמיד מתגנב פנימה.
‫תמיד נראה שזה לא יקרה.
‫אבל זה תמיד אותו דבר...
‫תבינו, לא ביקשתי מכם להצטרף.
‫לא אמרתי, "עכשיו כולם יחד".
‫לא אמרתי, "בספירה לשלוש".
‫זה הלובן שלכם שפרץ החוצה.
‫הרגשתם את זה?
‫זו הייתה החלטה שלכם. אמרתם, "זהו זה!
‫"זה הרגע שלנו!"
‫"אני לבן, לבן, לבן
‫"לבן, לבן"
‫תראו אתכם. אתם קורנים! ‫תראו את המבטים שלכם.
‫תראו אתכם. תראו את השמחה הזו.
‫לפני עשר דקות, "אני לא בטוח לגביו".
‫עכשיו, "הקומיקאי הכי טוב שיש!"
‫לעולם אל תאבדו את השמחה הזו.
‫אף לא אדם לבן אחד.
‫תיאחזו בה. זה אוצר.
‫זה הדבר הכי מקסים בעולם.
‫שום דבר לא משמח לבנים ‫יותר מהשיר הזה. כלום.
‫השיר הזה הוא הנאה לבנה צרופה וגולמית.
‫זה מה שהשיר הזה.
‫לבנים לא יכולים לעמוד בפניו.
‫כן, תשכחו מבדיקת שושלת גנטית.
‫אם תרצו לדעת כמה אתם לבנים,
‫תשמיעו את השיר הזה.
‫ככל שתשירו חזק יותר, כך אתם לבנים יותר.
‫הרגע חסכתי לכם כסף.
‫אין אף אדם לבן שאני מכיר...
‫זה ה"מרקו" ל"פולו" שלכם. זה מה שהשיר הזה.
‫אני אגיד לכם,
‫אם אי פעם תהיה רעידת אדמה ענקית, ‫חס וחלילה,
‫ואנשים יהיו לכודים מתחת להריסות,
‫אני אתנדב למצוא את כל הלבנים.
‫אומר, "תמצאו את כל השאר.
‫"אני אטפל בזה."
‫"מצאתי עוד אחד!
‫"אתה בסדר, גבר?"
‫כרגע חלקכם חושבים,
‫"טרוור, אנחנו אוהבים את השיר, ‫אבל יש חשובים ממנו."
‫כן? אז למה לא עזרתם לי לשיר את ההמנון?
‫דטרויט, הייתם מדהימים.
‫תודה רבה שהגעתם.
‫נהניתי איתכם מאוד.
‫אני מעריך אתכם.
‫לילה טוב.
‫איך היה?
‫זה תמיד מצליח, ניל דיימונד.
‫טוב מאוד.
‫זה תמיד מצליח.
‫תודה רבה.
‫זה היה מדהים. תודה רבה.
‫תרגום כתוביות: טל מלכה