Co tu děláš?
Nezkoušej to na mě, Lupe.
S tou tvojí komedií je konec.
Nebo chceš zapírat, žes zabila Moncha a Barrosa?
Žes ty vraždy hodila na mě a šukáš tohohle hajzla,
aby mě nechal shnít ve vězení?
- Není to, jak to vypadá. - Drž hubu, hajzle.
Charro, k věci.
NEŠTĚSTÍ 2 AUTOR: LEONARDO PADRÓN
- Pusťte mě tam! - Slečno, je tu ten…
Lucío! Kde je tvoje máma?
Já to vyřeším. Alexi, co se stalo?
- Kde je tvoje máma? - Není tu.
- Co potřebuješ? - Máma je v nebezpečí.
Cože? Co se stalo?
Táta si pro ni šel.
Určitě jí ublíží. Musí ho zastavit policie.
- Kde je tvoje máma? - Tady ne.
Zavolej jí, prosím.
Ano, zlato?
Dej mi ho.
- Ano. - Co je s tvou mámou, Alexi?
Proč jsem nevěřila instinktu?
Co sis myslela? Že nechám být, cos mi provedla?
Charro, vím, že jsem to posrala, ale jsem matka tvých dětí.
A musíme bojovat za našeho syna, který ještě žije.
Neboj. Ten už rodinu má.
Je u mě doma se svou sestrou.
Sestrou?
Chelita je Charrova dcera.
Prý mámě nic neudělá. Ale je tam s dalším chlapem
a tou ženskou Tamarou.
- Musíte jí pomoct. - Postarám se o to.
Zatím zůstaň s Lucíou.
- Jo. - Klid. Musíš mámě věřit.
- Jo. - Všechno dobře dopadne.
VOLÁ DANIELA
Váš hovor bude přesměrován…
Emiliano, měl jsi pravdu.
Ulises a Lupe se mají setkat s Charrem.
Pošli mi jejich polohu.
A prosím, nejezdi tam. Je to nebezpečné, ano?
Sakra.
Charro, na co čekáš?
Ta ženská ti ukradla prachy, nechala tě zavřít, podváděla tě
a šuká toho hajzla. Chceš to nechat být?
Máš pravdu.
Ne, Charrito, brácho…
- Můžeme to napravit. - Co, ty zmrde?
Jo. Mám kamaráda, soudce.
Mluvil jsem s ním.
Smaže tvoje obvinění. Tvoje složka se ztratí.
Vrátíš se ke svému životu, ženě a…
- K ženě? - Jo.
- K té, co s ní chrápeš? - Ne!
To se pleteš, tak to není. Polož tu zbraň.
Polož to. Pomůžu ti.
- Pomůžeš mi? - Jo, přísahám.
- Polož tu zbraň. - Dobře.
Charro!
Co, Lupe?
Teď se bojíš mrtvých?
Co to sakra děláš? Máš zabít Lupe, ne toho hajzla.
Můžeš mě nechat být?
- Vážně? - Alcidesi, pokazilo se to. Rychle přijeď.
Já věděla, že na to nemáš koule.
Klíčky od auta.
- Už mě nehledej. - Tamaro.
Znova ti nepomůžu.
- Charro, napravíme to. - Co chceš napravovat, Lupe?
Dal jsem ti život!
Dal jsem ti dvě děti! Vytáhl jsem tě z bordelu!
A jak ses mi odvděčila, Lupe?
Žes chrápala s ním?
A s Davidem?
Že mě nechala zavřít?
Prosím. Charro.
Říkal jsem, že si to s hajzlem, co mě poslal do vězení, vyřídím.
Nečekal jsem, že to budeš ty.
Podívej se na mě.
Miluju tě.
Otoč se.
Otoč se, Lupe!
Hej!
Dej mi to, debile.
Nevíš, že není slušné šmírovat cizí vztahy, tupče?
Vzala jsi mi rodinu.
Vzala jsi mi dům.
Alexův respekt.
Vzala jsi mi svobodu, ty mrcho.
Pusť to, ty zmrde.
Na zem, Lupe!
Kurva!
Zavři!
Jeď!
Drž se, chlape.
Vydrž.
Sakra.
Zůstaň se mnou.
Zavolej sanitku. Místo ti pošlu.
- Charro postřelil Ulisese. - Co?
Rychle. Myslím, že to nepřežije.
Počkej, až dojedu se zálohou.
Emiliano?
Do hajzlu!
Dělej. Jeď na silnici 33, Fonseco.
Rychle!
Přidej, sakra! Dožene nás!
- Prosím. - Posrala jsi to, Lupe.
Problémy jako ty se musí vyrvat z kořenů.
Potíž je, že tady uvnitř nic nemáš, Lupe.
Tak mě zabij.
Dělej.
Ať se tě zbavím.
Nech ji.
Odhoď to, hajzle.
Stal se z tebe mor.
Pro moji rodinu i pro tu tvoji.
Jedině ty si tady zasloužíš zemřít.
Zničil jsi mi život, ty zmrde.
Zničil jsi mi rodinu. Zabil jsi mého syna. Nedokázal jsi zachránit ani vlastního.
Ty a já jsme stejní sráči.
Víš, v čem je jediný rozdíl?
Já mám koule.
Nedělej to, prosím!
Emiliano, dost! Prosím!
Zmáčkni mu tu ránu.
Půjdu pro pomoc!
Posrali jsme to, Lupe.
Všichni tři.
Alex, ty a já.
Podívej, k čemu jsi mě donutil, Charro.
Tohle jsem nechtěla.
Máme Alexe,
ale stojíme mu v cestě.
Jak jsi říkal.
Problémy jako my se musí vyrvat z kořenů.
My dva budeme navždycky spolu, Agustíne.
Ale v pekle.
Řekni Alexovi, že ho mám rád.
Miluju tě.
MĚSTSKÁ POLICIE
Ano?
Co se stalo?
Je máma v pořádku?
Musíš dýchat.
Tvého tátu zastřelili.
Moc mě to mrzí. Tvůj táta je mrtvý.
Úřady mlčí o tom, jak se to všechno odehrálo,
ale potvrdily smrt Agustína Mejíase, známého jako Charro.
Jeho žena Guadalupe Barrancová je v nemocnici.
Na další informace od lékařů i úřadů stále čekáme.
Živě pro Noción, Carla Roblesová.
Co sakra budeme dělat teď?
Jo, to tričko ti sluší.
Patřilo tvému bráškovi.
- Ahoj, šampione. Ahojky. - Podívej na tu krásu.
- Ahoj, šampione. - Vypadají úplně stejně, že jo?
- Co to děláš? Nech ho. - Sundej mu to.
Máme dítě, ne klon.
Měla jsi pravdu. Spal jsem s Cayetanou.
Teď jsme si kvit za ten tvůj malý přešlap s tvým ex.
Tohle je teď náš vztah?
Závod v podvádění?
To nevím. Ani nevím, jestli ještě máme nějaký vztah.
Brendo, nikdy jsem se na jinou ženu nepodíval.
Ale ta Brenda, kterou šíleně miluju,
se někam ztratila. Nevím, jestli nezemřela s Mateem.
Ani nevíš, jak moc mi chybí.
Mluvit s ní, dívat se jí do očí, dotýkat se jí, milovat se s ní.
Promiň, že nedokážu uspokojit tvoje nadržené chlapské choutky.
Když zemřel můj syn, zemřelo i moje tělo.
Nechápeš, že je mi hanba prožívat něco, co není bolest?
V tom se plácáš už rok a nechceš z toho ven.
Nechala jsi terapie.
Z toho chlapečka děláš kopii syna, kterého jsme ztratili.
Oba jsme ho ztratili, Brendo.
A já tě prosím, abys mě milovala a abys se mnou plakala a byla mi nablízku.
Lituju toho, že jsem spal s Cayetanou. Jo.
Ale nechci strávit zbytek života tím, že mi budeš chybět.
Potřebuju, aby ses vrátila. I když jsi rozbitá na kusy,
ale vrať se, Brendo, prosím.
Jak vnímáš Charrovu smrt?
Já nevím.
Asi…
se mi ulevilo?
Možná teď můžu začít novou kapitolu, ne?
Třeba je to dobře.
Nevím, možná uvidíš budoucnost jasněji.
Možná.
Malé děti.
Ztlumím to, ať nemusíš poslouchat, jak pláče.
Hned jsem zpátky.
Copak se děje, broučku?
TISK CARLA ROBLESOVÁ – NOVINÁŘKA
CHLAPEC, KTERÝ MLUVÍ S MRTVÝMI, OHROMIL MĚSTEČKO V SONOŘE
KLUK TVRDÍ, ŽE MLUVÍ S ANDĚLY
Vypadl mu dudlík, ale…
Co to děláš? Proč mi probíráš věci?
Co jsi napsala o mé dceři a jejím mrtvém kamarádovi?
Klid, není to, jak si myslíš…
Chceš napsat další knihu? Chceš Paulu využít?
Jistěže ne. Není to tak, jak si myslíš.
Myslíš si, že jsem idiot.
Vždycky jsem věděl, jaký jsi člověk. Myslel jsem, že to bude jiné.
Nepřibližuj se ke mně ani k mé dceři.
Jak jsem mohl věřit někomu, kdo zradil vlastní sestru?
Co je s tebou?
Ne, Fabiáne…
Fabiáne!
Prosím, nechte nás projít! Budete mít tiskovou konferenci!
- Ty zasraná krávo! - Yolo!
Yolo, uklidni se! Klid.
Ano, je to pravda.
Paní Guadalupe se mi přiznala,
že je zodpovědná za smrt Moncha Gómeze a Eulogia Pinta,
a že má v plánu svést vinu na svého zesnulého manžela, pana Mejíase.
Výpověď svědka je kompromitována, Ctihodnosti.
Mezi ním a mou klientkou vznikl osobní vztah.
Paní Barrancová ho ukončila a svědek se jí teď snaží ublížit.
- Námitka. - Zamítá se.
Beru v potaz tvrzení obhajoby,
že se svědek snaží obžalované ublížit.
Pokud nemáte dalšího svědka, budu muset ten případ odložit.
Svědek může odejít.
Klid v soudní síni.
Ticho.
Obžaloba předvolává dalšího svědka, Alejandra Mejíase.
Svědek chápe, že se vzhledem ke vztahu k obžalované
může rozhodnout nevypovídat, jak stanoví trestní řád.
Přeje si svědek pokračovat?
Jaké je vaše svědectví?
Slyšel jsem mámu mluvit s tátovým právníkem.
Říkal,
že jen těžko někdo zjistí, že máma stojí za vraždami Barrosa a…
a pana Moncha.
Když jsem se jí zeptal, jestli…
jestli je pravda, co jsem slyšel…
Vím, žes ty chlapy zabila.
Slyšel jsem tě. Říkala jsi to Ulisesovi.
Víš, jaké je zjistit, že tvoje máma je vrah?
- Musela jsem pomstít Gaba. - Ale Moncho za to nemohl.
To jsou vedlejší škody.
Nepopřela to.
Ty zasraná mrcho.
Klid!
Klid v soudní síni.
Po vyslechnutí důkazů a svědectví proti Guadalupe Barrancové
shledává soud dostatečný základ
pro uložení trestu 75 let odnětí svobody
za vraždy Ramóna Gómeze a Eulogia Pinta.
Toto slyšení je nyní odročeno.
Jsem na Alexe hrdá.
To, co udělal, chtělo hodně kuráže.
Alex je hodný kluk.
Jak jsi to dokázala?
Jak jsi přežila smrt svého syna?
Nevím, jestli jsem to dokázala.
Já ne.
Máš návštěvu.
Odpusť mi.
Udělal jsi správnou věc, broučku.
Mrzí mě to.
Někdo to musel ukončit.
Udělal jsi správně.
Vždycky jsem ti jenom chtěla dát hezký život.
A podívej, kde jsme skončili.
Říká se, že Bůh ti nedá zkoušky, které nezvládneš.
Ale to je lež.
Odpusť mi, Alexi.
Nedokážu se se ztrátou Gabita vyrovnat.
Já ty muže nezabila.
Byl to smutek a vztek.
Chtěla jsem pomstít jeho smrt.
Zbavit se té bolesti.
Ale všechno se jenom zhoršilo.
A táta?
Musel taky zemřít?
Tvůj táta tě moc miloval, Alexi.
Ale stala se z něj nekontrolovatelná sopka.
A teď má konečně od vší té zuřivosti pokoj.
Ale ty nejsi jako my.
Nedovol, aby tě určoval náš příběh.
Jsi dobrý člověk.
A ať už budu kdekoli,
i kdybych byla do smrti ve vězení,
vždycky budu hrdá na to, jakým mužem ses stal.
Nikdy nezapomeň, jak moc tě miluju.
Všechno bude dobré.
Budeš v pořádku, Alexi.
Bude to dobré, broučku.
Pomoz mi sbalit kabelky. Každá má svoji krabici.
- Jistě. - A spěchej. Ahoj, zlato!
Proč takhle odjíždíme, mami? Kde je táta a brácha?
Pak ti to vysvětlím, ano?
Jsme zase jen my dvě proti světu, jako vždy, jak to máme rády.
- Sbalilas panenky? - Jdu na to.
Tak do toho!
Nečekaný výlet?
Nejsem ženská z maloměsta.
Spíš to vypadá, že utíkáš.
Netušila jsem, že stěhování může vypadat jako útěk.
- Není to zločin, ne? - Ne, stěhování ne.
Ale pomoc vězni při útěku,
to je jiný příběh.
Očividně mu nepomohla Lupe.
Musela to být jeho druhá žena.
A ta druhá žena mám asi být já.
Tamara Ferranteová.
Neboli Pantera.
Vím jistě, žes Charrův útěk financovala ty.
Ale neboj se.
Ty mě nezajímáš.
Musel mu pomoct někdo zevnitř.
Na tom mi záleží.
Řekni mi jméno a můžeš se vrátit do Jalisca a žít hezky v klidu.
Nebo vezmeme tvoji dceru a bude tě muset navštěvovat ve vězení.
Jestli ji vůbec ještě uvidíš.
Tak co to bude?
Šla jsem si promluvit se ženou, která si říká Pantera.
Všechno mi řekla.
Pomohl jsi Charrovi utéct z vězení.
Co to plácáš?
Mám důkaz, ty hajzle.
O něco tě poprosím.
- Nedělej to. - Vypadni.
Co chceš dělat?
Zabiješ mě?
Udělej to, na co jsem nikdy neměla odvahu.
Myslíš, že mi tak záleží na životě?
Udělej to a znič se úplně, ty parchante.
Vydírali mě. Vyhrožovali, že zveřejní nějaká videa.
S nezletilými, do hajzlu.
Uvědomuješ si, jaký jsi zmetek?
Zklamal jsi mě, Santosi.
Byl jsi můj přítel, můj rádce, můj vzor čestnosti.
Nechoď s tím ven.
V sázce není jen moje pověst, ale celé instituce. Tohle si nezaslouží.
A co navrhuješ?
Nech mě rezignovat.
Nebo požádám o předčasný důchod.
Doufám,
že tě svědomí sežere zaživa.
Odveďte ho.
Jsem rád, že ses rozhodla vrátit.
Díky za přijetí, Fabiáne.
Samozřejmě.
Tak začneme.
Řekni mi, jak se cítíš jako čerstvá matka.
Upřímně, myslela jsem si, že to zvládám mnohem líp.
Ale…
Uvědomuju si,
že se vůbec neposouvám.
Můj život je v háji, Fabiáne.
A fáze truchlení?
Jak jsi to zvládla?
Snažím se.
Přísahám, že se snažím každý den.
Někdy mám pocit, že se posouvám, a pak mi dojde, že je to horší než dřív.
Nevím, co mám dělat.
Život mi naložil příliš těžkou zkoušku. Už nemůžu…
Vím, že mě nechceš vidět. Jenom mě vyslechni,
a už tě nikdy nebudu otravovat.
Ano?
Dobře, ale rychle. Mám práci.
Pojď dál.
Vím, že mi nevěříš.
Myslíš, že mám v prstech jed
a jenom čekám, abych mohla udeřit.
Ale tak to není.
Víš, proč mě zajímalo to,
že tvoje dcera mluví s mým mrtvým synovcem?
Jo, chtěla jsem to zkoumat, ale s tebou.
Ale prosím tě.
Myslím to vážně.
Před rokem jsem se vůbec nedokázala vžít do tvé kůže,
nebo Danieliny.
Tehdy jsem neviděla nic než sebe.
Ale teď jsem matka.
A vážně dobře chápu, jak moc Paulu miluješ
a jak je pro tebe matoucí, co prožívá.
Proto jsem tím chtěla projít s tebou.
Víš? Mluvit s odborníky, dělat rozhovory, sbírat svědectví.
Zjistit, jestli vážně je něco po smrti.
Možná Paula vidí něco, co my nemůžeme.
Na.
Použij to, spal to, roztrhej to.
Jak chceš.
Je to tvoje.
Tak jo.
Díky.
POSTTRAUMATICKÁ STRESOVÁ PORUCHA
KOMUNIKACE SE ZÁSVĚTÍM A DUCHOVNÍ SVĚT
Proč se tváříš tak vážně, tati?
- Máš napsané úkoly? - Jo.
Co kdybychom v sobotu pozvali Carlu na oběd?
Chci jí udělat dort tres leches, co mě naučila máma.
Carla mi věří.
A Rodrigova máma taky.
Rodrigo měl rád, když jsme sem chodili s Gólem.
Proto jsem ho sem vzala.
Rodrigo to chtěl.
Už několik dní ti chci
něco říct, ale…
Prostě jsem to neřekla.
Paulita…
Paulita říká, že mluví s Rodrigem.
Jo, zní to bláznivě.
Ale řekla mi věci, které nemůže vědět.
Pokud to není pravda.
Tak mě napadlo, jestli s Rodrigem může mluvit Paulita,
mohla bych taky.
A proto jsem vyměnila večery s tequilou…
za tohle.
Píšu mu všechno, co bych si mu přála říct.
Vypisuju ze sebe všechno, co jsem držela uvnitř.
To je krásné.
Cítím, že jsem mu blíž.
Je to pro mě uzdravující.
Osvobozující.
Taky jsem…
našel něco, co mi pomáhá.
V noci mluvím sám se sebou.
Říkám si:
„Nebuď na sebe tak tvrdý.
Bůh má plán.
Rodrigo je pořád tvou součástí.“
Paní Carlo, někdo se po vás ptá.
Nemáš náhodou intoleranci na laktózu?
Cože?
Paula tě chce pozvat na její slavný dort tres leches.
A Paulin táta s tím souhlasí?
Možná bychom mohli rozšířit naše poznámky.
Rozšířit naše poznámky.
Možná nakonec napíšeme knížku spolu, co?
Co myslíš?
Rozhovory skeptického terapeuta a bezohledné novinářky.
- Hej. - O tom, jestli existuje posmrtný život.
V kolik v sobotu?
Kde je můj muž?
Není tady.
- Tím líp. - Jestli se chceš pohádat, dneska fakt ne.
Se ženami jako ty se nehádám.
Vím, že jsi s ním spala. Využila jsi toho, že nám to nefunguje.
Víš, co je horší?
Já to věděla od prvního dne. A řekla jsem mu to.
Takže já ho k tomu přiměla? On za to nemůže?
Ne, to neříkám. Samozřejmě, že za to může.
Taky vím, jak muži fungují, když dojde na sex.
Proto vím, že na tobě nezáleží.
Tak to je vyřešené.
Tahle ženská, na které nezáleží, už tě nebude otravovat.
Tohle je můj poslední den ve firmě.
Brendo.
Stalo se něco Mateovi?
Mateo už není.
Náš syn se jmenuje Miguel Ángel.
Čekal jsem na tebe.
Co tady děláme?
Chtěl jsem se rozloučit.
Ty odcházíš?
Nemůžu v tomhle městě zůstat, Lucío. To víš.
Myslíš to vážně?
Potřebuju prostor.
Čas.
Rozpomenout se na normální život.
Jindy bych tě prosil, abys šla se mnou.
Ale i když to zní namyšleně,
musím najít sám sebe.
Zjistit, proč tu vlastně jsem.
Kdy odjíždíš?
Dneska.
Mám přímý let do Madridu.
Vždycky jsem chtěl poznal Španělsko.
A tvoje angličtina stojí za houby.
A francouzštině nemluvě.
Budeš mi hrozně chybět.
Ty mi taky.
Brzo se vrať.
Paní Barrancová, máte návštěvu.
Máš pár minut.
Nemám ti co říct.
Já vím.
Jenom jsem tě takhle chtěla vidět.
Zamčenou ve stejné cele, ve které jsi nechala zabít mého Moncha.
Kdybys dostala hlad.
Než tě převezou do věznice.
Neboj, není otrávená.
Chci, abys v tom vězení shnila.
Červený kód na cele čtyři!
ŠŤASTNOU CESTU SANTA CRUZ DĚKUJE ZA NÁVŠTĚVU
Lucío. Co se děje? Jsi v pořádku?
- Mami, mám pro tebe překvapení. - Cože?
- Co je to? - Pojď, rychle.
- Kdo to poslal? - Táta.
- Otevři to. - Dobře.
- Pozvání na ples. - Mami, musíš jít.
Ráda tancuješ a bude ti to slušet. Prosím.
Pomůžu ti s přípravou. Než ti udělám vlasy a make-up,
bude pozdě.
- Pojď, jdeme. - Ale nepřeháněj to.
Milý Rodrigo,
Blecha zemřela dva měsíce po tvém odchodu.
Asi jsi jí chyběl.
Stejně jako mně.
Ale včera se nastěhoval nový nájemník.
Myslím, že tu lásku k zajímavostem máš po mé babičce Matildě.
Jsem z toho úplně nadšená. Je to zábava.
Věděls, že žraloci žijí na Zemi déle než dinosauři?
A že žirafy spí jen půl hodiny denně?
Takovéhle věci jsi mi říkal pořád.
Devět let jsme měli tu čest být tvými rodiči a mít tě u sebe.
Za nic bych to nevyměnila.
Došlo mi, že nikdo opravdu neumírá, pokud žije dál v druhých.
Děkuju, synáčku.
Za to, žes mě nikdy nepustil.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková