Hei.
Takk.
Tusen takk.
Takk skal dere ha. Nei. Hysj. Dere…
Takk. Nei. Dere vet hva som skal skje.
Klapp igjen.
Takk. Velkommen til mitt nye show.
Det er så nytt at det ennå er i utvikling.
Det er stykker jeg ikke har gjort før.
Iblant kommer jeg på helt nye ting.
Og jeg har noen fæle tanker.
Men du kan ikke bestemme hva du tenker. Tanker bare dukker opp.
Den dukker opp og sier: "Jeg er en tanke."
Og du sier: "Faen, var det jeg trodde."
Og iblant sier tanken: "Kom igjen, si det."
Og så sier jeg det, og…
Netflix.
Mitt forrige show, SuperNature, kom på Netflix i fjor.
Det fikk stor motbør. Folk sa: "Du kan ikke si det."
Jo, du kan det.
Jeg sa det.
Ja, den uunngåelige motbøren,
som gjorde det til årets mest sette spesial, så…
Jeg har lært.
Jeg har faktisk lært, og derfor skal jeg være woke fra nå av.
Det er på tide. Beklager.
Jeg er woke, og det første jeg må gjøre, er å endre Twitter-infoen min.
Nå er det en liste over showene jeg har laget.
Men nå som jeg er woke, må jeg bruke ordet "anti-fascist",
så folk vet at jeg ikke er fascist, for det er et stort problem akkurat nå.
Folk spør meg: "Rick, har du fengslet noen journalister?"
"Nei", sier jeg. "Interessant."
"Har du gasset jøder?", sier de. "Nei."
"Så skriv det i infoen din, din kødd."
Så, nei, jeg er ikke fascist.
Det er merkelig å erklære at man ikke er fascist. Vi bare antar.
Du ville ikke sagt det til noen på gata.
"Forresten, jeg er ikke fascist." De protesterer for mye.
Du går ikke inn på en skole og sier: "Jeg er ikke pedo. Så bare…
Glem at jeg sa noe. Disse barna er trygge rundt meg.
De kan løpe rundt nakne om de vil, jeg bryr meg ikke, for jeg er ikke pedo."
Ordet "fascist" har endret seg. Opprinnelig betydde ordet "fascist"
et medlem av et høyreekstremt autoritært regime
som bruker militarisme og vold for å undertrykke individets rettigheter.
I dag kan ordet "fascist" bety "likte en Joe Rogan-tvitring".
Så ord forandrer seg, ikke sant?
Og det er en del av grunnen til at jeg skal bli woke.
Ord endrer seg, og jeg vil ikke bli hengende etter.
Jeg vil ikke ende opp som bestefaren min på 70-tallet.
Han sa alltid "fargede" ditt og "skeive" datt.
Selv om ordet "skeiv" er greit å bruke igjen, så…
Om du venter lenge nok, kommer alt tilbake igjen.
Vær tålmodig, er mitt råd.
Så du kan bruke ordet "skeiv".
Ikke som substantiv, bare som adjektiv.
Du kan ikke si "du er en skeiv",
men du kan si: "Hørte du at Darren har blitt skeiv?"
Hvis Darren faktisk er homo.
Du kan ikke gå rundt og trakassere Darren. Skjønner du?
Du kan bli saksøkt for å si at noen er homofil hvis de ikke er det.
En homofobisk lov, for du kan ikke saksøke den andre veien.
Du kan ikke bli saksøkt for å si at noen ikke er homofil hvis de er det,
og det er litt urettferdig, eller hva?
Jeg kan gå bort til Storbritannias største homo og si: "Ålreit, Elton?"
Det ville han faen meg elsket.
Om det er greia di, vil du være øverst i bunken. Ikke sant?
Jeg ville sagt: "Ålreit, Elton?" Så ville jeg sagt: "Ha, ha, ha.
Ha, ha, ha. Du er ikke homo."
"Det er jeg vel!", sier han. "Jeg skal saksøke deg."
"Det kan du ikke", sier jeg.
"Men jeg er homo." "Jeg tror deg ikke."
"Vel, bli med meg og se hva jeg driver med, da."
Og ordet "skeiv" har endret seg.
Opprinnelig betydde ordet "skeiv"
en som var tiltrukket av samme kjønn som dem selv.
En homofil mann.
I dag kan ordet "skeiv" bety en heterofil mann som vil ha oppmerksomhet.
"Jeg har blitt skeiv." "Har du?"
"Ja, jeg er skeiv nå. Jeg er det."
"Er du?" "Ja." "Hva med dama di?"
"Ja, hun er også skeiv. Vi er bare…
Vi er skeive med hverandre."
"Sug en kuk." "Nei!"
"Nei, trodde ikke det."
"Jeg er ikke sånn skeiv." "Hva slags skeiv er du?"
"Farget håret blått."
"Det gjorde bestemoren min også, og hun elsket kuk.
Så hva sier du?"
Jeg har ingen bevis for det.
Vi snakket aldri om det.
Poenget mitt er at ord endrer seg.
Som ordet "handikappet".
Opprinnelig var det det politisk korrekte uttrykket
for alle typer krøplinger og sånt.
Men så sa de: "Nei, vi vil være funksjonshemmet."
Nei, de ville ikke være funksjonshemmet. De sa…
De sa: "Vi vil bli kalt 'funksjonshemmet.'
Vi liker ikke begrepet 'handikappet' lenger."
"Greit", sa vi. "Flott."
Bare si meg reglene Jeg er en ekte regelrytter.
Om jeg var på en strand og en dame kom løpende og sa:
"Hjelp, mitt handikappede barn drukner!" "Unnskyld, ditt hva?"
"Mitt handikappede barn kan ikke svømme."
"Mener du at ditt funksjonshemmede barn drukner?"
"Ja!" "Akkurat, ja. Vel, la oss…"
Død.
Jeg brukte for mye tid på å være woke.
Men jeg er woke, og jeg kan bevise det.
Hør her: Jeg elsker ulovlige immigranter.
Ja, akkurat. Noen ganger tar jeg en dagstur til Dover.
Og jeg ser utover. Jeg ser etter en båt, og jeg ser en jolle med rundt 60 stykker.
Jeg roper: "Her borte!"
Og jeg drar dem inn til land. "Kvinner og barn først."
"Det er ingen kvinner og barn." "Er det bare dere gutta? Ok, kom igjen."
Om det en dag ikke kommer noen båt, blir jeg helt jævla knust.
Jeg bare trasker inn til byen, står ved trafikklyset
og ser etter en stor lastebil.
Jeg kikker under og ser en fyr som klamrer seg fast.
"Hvor skal du?", spør jeg. "Til Gary Lineker."
"Rett der nede."
Jepp.
Til helvete med grenser. Hva skal vi med grenser?
Som vikingene. De brydde seg ikke om grenser.
Jeg har litt vikingblod i meg.
Det har vi alle, slik de voldtok og herjet.
De snakker om voldtekt og plyndring, men det var nok mest voldtekt.
Jeg tror de la til det med plyndring for konenes del.
"Stikker en tur til Storbritannia." "Hvorfor det?" "Skal bare plyndre litt."
"Bare plyndre?" "Ja, bare plyndre, kjære."
"Hvorfor har du på deg voldtektshatten?"
Dette showet heter Armageddon
og handler om hvordan jeg tror menneskeheten kan ende. Lista er lang.
Vi står ved et stup.
Det kan være alt fra global oppvarming, pandemiens fremmarsj,
atomkrig, vår egen dumhet…
For vi blir stadig dummere, det er ingen tvil om det.
Du kan nå ta en universitetsgrad i Taylor Swift.
Hvor jævla lavt kan man synke akademisk?
Det er et institutt som heter Skolen for blomsteroppsatser.
Jeg gikk forbi den. Utrolig. "Skolen for…"
Folk hadde forelesninger.
Blomsteroppsatser! Moren min plukket blomster fra hagen
og satte dem i vaser rundt i huset.
Og det var aldri noen som sa: "Hva for en ukvalifisert kødd laget disse?"
Kloden er et jævla rot, og det er min generasjons feil.
Og generasjonen før, boomerne, med sin avskoging og fossilt brensel
som ødelegger ozonlaget og øker temperaturen med noen grader.
Parasitter, bakterier og de zootrofiske pandemiene
vil bare bli verre og verre.
Hvis du er 20 år nå, vil du ha en helt annen aldring enn meg.
Jeg har hatt sivilisasjonens 60 beste år.
Men om du er 20 nå, vil du om 40 år sitte i huset ditt, med maske,
og gråte.
Som du gjør nå, av vitser.
Jeg vil ikke oppleve det,
men jeg skal bruke hele formuen min på privatfly
for å sørge for at det skjer.
Ja, Ricky!
Den første generasjonen som fremtidige generasjoner er misunnelig på.
Vi hadde alt, og vi bruker det opp.
Vi bruker opp alt ferskvannet. Alt av fossilt brensel.
Vanligvis ser man tilbake og synes synd på folk.
"Hvordan kunne de leve sånn? Hvordan kom de seg rundt?
Ingen innendørs toaletter."
Jeg har ni toaletter i huset.
Iblant går jeg rundt og spyler ned for gøy.
Bare så Greta Thunberg om 40 år må drite ut av et vindu.
Jeg har 28 radiatorer. De står alltid på fullt.
Så setter jeg på klimaanlegget, så det stabiliserer seg på 20 grader.
Deilig og… Slik katten min liker det. Jeg liker å skjemme bort katten min.
Jeg elsker katter.
Katter er supre, men om du slipper dem ut, drar de med seg motbydelige ting hjem.
Forrige uke kom min hjem med en Liverpool-fyr med herpes.
Den var ikke helt død, så jeg måtte slå hodet dens mot bordet.
Og hvem bryr seg? Om menneskeheten forsvant,
ville jorden blitt et paradis innen et par hundre år.
Forsvinner biene, blir vi en ørken.
Vi er ikke så viktige. Vi er bare en narsissistisk apeart.
Noen blir irriterte når jeg sier at vi er aper.
Religiøse typer, amerikanere…
Én fyr sa: "Snakk for deg selv. Jeg er ingen ape."
Jeg svarte: "Jo, vi er alle aper."
"Nei. Hva kan en gorilla gjøre? Vi har gått på månen."
Jeg svarte: "'Vi'? Du har ikke gjort en skit.
Du har stavet 'måne' feil."
Det er merkelig når folk tar æren for hele arten.
Det er et knippe genier som har drevet sivilisasjonen framover.
Det er åtte milliarder av oss. De fleste av oss gjør ingenting.
Vi spiser, driter og dør.
Hvis en meteor var på vei mot jorda og ville knuse den,
ville fire milliarder mennesker gå ned på kne og be til guden sin,
mens et par forskere ville finne ut hvordan Bruce Willis kunne stoppe den.
Å be er et merkelig konsept, synes jeg. Hvordan avgjør Gud?
Så mange folk som ber samtidig om ulike ting.
Vinner den beste ideen, eller er det et demokrati?
Han legger tingene utover og… "Stemmer for og imot."
Er det demokrati, sliter vi. Vi er et lite land.
Neste gang det er flomvarsel i vest, og vi ber om at alle skal klare seg,
mens hele Kina bare… "Til helvete med Bristol."
Det er en milliard av dem. Mer om Kina senere.
Ja, jeg har alltid syntes at det er merkelig å be.
Hvis jeg støter på en venn eller nabo, og jeg vet at de har et lite barn,
og jeg sier: "Alt bra med den eller den?", og de sier: "Nei, han er på intensiven.
Vi vet ikke om han klarer seg, men jeg ber hver kveld."
Det jeg gjør da…
Jeg drar hjem og ber to ganger om at han ikke klarer seg.
Nei, jeg gjør ikke det.
Fra spøk til alvor, jeg har laget mange videomeldinger nylig
til dødssyke barn.
Bare om de har bedt om det, selvsagt.
Går ikke inn på sykehuset og sier: "Hei, skallepetter.
Se, jeg twerker på TikTok."
Nei. Jeg gjorde det mye under pandemien
når de ikke engang fikk se sin egen familie.
Gjennom den veldedige stiftelsen Make-A-Wish. De er flotte.
De oppfyller et ønske for barna,
og hvis det er meg, starter jeg alltid videoen likt.
"Hvorfor ønsket du ikke å bli frisk?
Er du tilbakestående også?"
Nei, jeg gjør ikke det heller. Jeg tuller bare, ok?
Jeg bruker ikke engang det ordet i virkeligheten. "Du brukte det nå."
"Ja, i en vits. Det er ikke på ekte. Jeg spiller en rolle."
"Du hørtes ganske overbevisende ut." "Ja, for jeg er god."
Du anklager ikke andre kunstformer sånn.
Du sier ikke til sir Anthony Hopkins "Så deg i Nattsvermeren.
Så du er kannibal, altså?"
"Nei, jeg spilte en rolle."
"Ganske overbevisende." "Ja…"
Han er god, jeg er god, og jeg gjør ting bra.
Se for deg at jeg ikke var så god, så du skjønte at jeg tullet.
Ville vært tilbakestående.
Har noen spurt delfinene om de har noe imot å svømme med døende barn?
Det kan jo ikke være moro for dem.
De plasker rundt,
og plutselig dumper noen en billast med bleke, kavende tenåringer.
Og delfinene bare… "Hva faen er dette? For helvete."
"La ham gjøre det." "Faen, hvorfor?"
"De er døende."
"Av hva da? Han stakk fingrene i blåsehullet mitt."
"Han lever ikke lenge." "Ikke jeg heller uten luft."
Det er veldig trist, men alle dør.
Vi skal alle dø, vi vet at vi skal dø,
så det spiller ingen rolle om vi dør én om gangen
eller samtidig i en siste Armageddon.
Poenget er at vi alle skal dø en dag, og da er vi døde for alltid.
Jeg har vært i mange begravelser.
Når du har levd lenge, kjenner du mange, og de dør.
Og jeg har ikke noe imot begravelser, for det er slutten.
Jeg hater bryllup.
Det er så jævla… Og så mye håp. Skjønner du?
De er oppmerksomhetssyke og arrogante. "Vi skal… Vil du se på, i tolv timer?"
"Nei. Ikke faen."
Selv invitasjonen er arrogant.
Som et kongelig dekret. "Du inviteres herved…"
Det er ikke en ære. Jeg vil ikke i det jævla bryllupet deres.
Og så sier du: "Ja, akkurat. Når er det?"
"Om to år." De vet at du ikke har en unnskyldning to år fram i tid.
Så du må bare håpe at en av dem dør. Ikke sant?
Så du sier: "Ja, jeg kommer. Hvor er det?"
"India."
"Du kødder!"
Jeg tar ikke vaksine for dere, kjedelige jævler.
Jeg har en stor utvidet familie nå.
Alltid en som gifter seg. De vet jeg er stinn,
så jeg kan ikke lenger gi dem et servise. Jeg må gi dem deres første hjem.
Jeg har en stor familie. Eldre søsken som har barn, og barna deres har barn,
og barna deres igjen har masse barn, for vi er noen tølpere.
Det kommer en ny baby hver jul. En sånn familie.
Jeg drar hjem. Mye folk.
Jeg sier: "Hvem er denne sin? Bra jobba." Kjenner ikke ham eller henne.
Men de siste par årene har jeg gått til hver og én av dem privat
og sagt til dem at jeg overlater hele formuen min til bare dem.
Men de må ikke si det til noen. Så alle elsker meg.
Og jeg har ikke noe testamente, så begravelsen min blir et blodbad.
Folk spør meg hva jeg har planlagt for begravelsen min.
Selv journalister. "Hva slags begravelse…"
"Planlegger ikke. Bare deprimerende.
Jeg er jo død." "Hva vil folk tenke om deg?"
"Vel, jeg er død."
"Og ettermælet?" "Drit i det." Du kan ikke planlegge ettermælet.
Tenk på alle som dør og tror de skal bli elsket for evig.
"Det står en statue av meg på torget."
Og nå river de ned statuer. "Riv ned den jævla statuen." "Hvorfor?"
"Han var slavehandler. Riv ned statuen."
"Han bygget sykehuset. Skal vi rive det?" "Nei, la sykehuset stå.
Bare riv ned den jævla statuen.
Riv den ned og dump den i kanalen."
"Han bygget kanalen." "Samme det, bare riv ned statuen."
Man bør ikke pynte på fortiden.
Om det dukker opp noe nytt, legg det til på statuen.
"Lord Whimsy. Handelsmann, filantrop." Legg til "og litt rasistisk".
Eller en sånn blå plakett på huset.
"Sir Robert Spewk bodde her. Forfatter, poet, pedo."
Vi lever for lenge. For mye tid til å tenke på sånt.
Vi skal egentlig ikke leve så lenge.
Som art er vi omtrent 300 000 år gamle, som homo sapiens.
Vi har eksistert som hominider i noen millioner år,
og som alle andre livsformer har vi utviklet oss i 3,5 milliarder år.
Alt som eksisterer nå,
stammer fra en klump organisk materie fra 3,5 milliarder år siden.
Jeg blir irritert når folk sier at vi mennesker er lengst utviklet.
Vi er ikke det.
Vi er ikke lenger utviklet enn sneglen.
"Bare se på dem." Ja. De var tidlig ute.
Naturen tester dem. "Vil du ha øyne?"
"Nei.
Nei, ellers takk."
Jeg har lagt merke til noe ved snegler. Og la oss være ærlige.
Snegler er i bunn og grunn nakensnegler med skall.
Men hvis du drar skallet av sneglen, begynner den å…
"Jeg dør!"
"Velkommen til den virkelige verden, din kødd."
Så, ja, vi har eksistert i rundt 300 000 år.
Store deler av den tiden
har vi hatt samme levealder som alle andre ville aper.
Trettifem, kanskje førti.
Du blir født, du vokser, du får barn, leker med barna dine.
Du får et kutt. "Hva er det?" Død.
Nå presser vi grensen med antibiotika og medisin.
Dagens barn kan forvente å bli rundt 100.
Forskerne sier at vi snart kan bli 120.
Forskerne sier også at i nær framtid, med riktig omsorg og pleie,
vil vi kunne leve til vi er 150 år gamle.
Det er utrolig, helt til du husker at vi har et bestemt antall hjerneceller,
og vi får stadig mindre av dem.
Så i fremtiden vil det være 15 milliarder mennesker på planeten.
Halvparten av dem vil være over 100, og alle vil ha Alzheimers.
Det blir som Dawn of the Dead. Det blir helt jævla forferdelig.
Tanten min døde av Alzheimers. Hvordan dør man av Alzheimers?
Hun glemte å leve. Ikke sant?
De siste par årene bodde hun på et pleiehjem,
og fetteren min besøkte henne en gang i uka.
Men det var bare trist. Hun husket ham ikke,
visste ikke hvem hun selv var, og så døde hun.
Og i begravelsen mimret vi om de gode dagene.
Noen av de morsomme tingene hun sa og gjorde.
Vi innså at det nok var begynnelsen på sykdommen,
før den ble diagnostisert. Og dette er helt sant.
En gang kom fetteren min hjem fra jobb, og hun sa:
"Maten står i ovnen. Jeg har spist."
"Takk, mamma."
Det var fiskegrateng.
Han begynte å spise, men han ble dårlig og løp opp på badet
og kastet opp. Han sa: "Mamma, fisken er dårlig.
Den gjorde meg skikkelig dårlig." "Ja, meg også", sa hun.
Jeg har undersøkt litt rundt spedbarnsdødelighet i det siste.
I forskningsøyemed. Det er ikke en jævla fetisj.
Et barn født i dag i Storbritannia har en overlevelsessjanse
på 99,8 prosent, noe som er utrolig. "Er det bare i det overbeskyttede Vesten?"
Så jeg søkte på den tredje verden. Og selv i Afrika er tallet 96,5 prosent.
I Afrikas villmark, hvor alt vil spise en nyfødt baby…
Babyer er sårbare i seg selv. I Afrika blir en baby født i en leirhytte,
dekket i blod, med en løve utenfor.
For de har ikke vann til å vaske den, og den har allerede AIDS!
Men
når den vitsen kommer på Netflix,
vil den være nyansert.
Jeg vil hevde at det er et underliggende satirisk poeng.
Men frem til da har jeg bare: "Hah! Babyen har AIDS."
Jeg vet at det er morsomt. Jeg må bare finne ut hvorfor.
Overlat det til meg.
Og innen det går på Netflix, har jeg store show over hele verden.
Det vil slå an. Folk vil le.
Så om du er en afrikansk kvinne og har født et barn i Afrika,
og legen sier: "Beklager, babyen din har AIDS"…
Du sier: "Herregud, babyen…"
Du er der med mannen din. "Babyen vår har AIDS, Jeff."
Jeff…
"Ja, Tracy. Jeg har det også."
"Babyen vår har AIDS. Kanskje en standup muntrer oss opp."
"Ja. På Netflix?" "Ja."
"Ricky Gervais?" "Hva annet?"
De er lei seg for at babyen har AIDS, men de ler med. "Armageddon, ha ha…"
Og så kommer de til "Babyen har AIDS!"
Og hun sier: "Herregud. Jeff, hvorfor ler de av oss
og babyen vår med AIDS?"
Og Jeff sier: "De ler ikke egentlig av oss."
"Jo, de bruker til og med navnene våre. De ler bokstavelig talt av oss."
Og Jeff sier: "Vel, vi er et oppdiktet par med en oppdiktet baby med AIDS.
Blir du fornærmet av det, er du en idiot.
Han droppet i det minste aksenten." Så…
Så sier hun: "Ja, men bare fordi Jane bønnfalt ham om la være."
Det er morsomt fordi det er sant.
Jeg tror vi arver vår humoristiske sans fra foreldrene våre.
Særlig arbeiderklassebarn, av arbeiderklassemødre.
De har mye å gjøre. De må gjøre alt.
De holder mennene i sjakk, oppdrar barna, jobber,
redder verden. De har ikke tid.
De må skremme barna til å oppføre seg bra.
Fortelle fæle historier som sjokkerer dem til å ikke dø.
Ok? Jeg var liten, mamma laget middag, og det var ikke favoritten min.
Kokte poteter i stedet for pommes frites, og jeg sa: "Jeg vil ikke ha."
Da sa moren min: "Selvsagt gjør du det. Barn sulter i hjel i Afrika".
Og jeg bare "kjære vene" og spiste videre.
Dette er helt sant. Jeg var sju år og hadde vært i parken og lekt.
Jeg kom løpende inn, og mamma sa: "Ricky, kom hit. Sett deg."
Det må ha vært en pedo i nabolaget.
Hun sa: "Aldri bruk toalettene i parken igjen."
"Hvorfor ikke?" sa jeg.
Og hun kunne ikke forklare pedofili til en sjuåring,
så dette var det hun sa.
"Fordi det er en mann som går rundt og skjærer snoppen av små gutter."
Jeg tenkte…
"Er det en jævla greie også?"
Jeg sov ikke på en uke.
Det virket. Jeg gikk aldri på de jævla toalettene igjen.
Hun visste at om hun hadde sagt: "Ricky, kom hit.
Aldri gå på de toalettene."
"Hvorfor ikke?" "En pedofil." "Hva er det?"
"En som gir deg godteri og valper."
"Kom igjen!"
Sju år gamle meg ville runket hvem som helst for en valp.
Det ville vel vært sånn.
Jeg skal få en valp.
Hei. Jeg skal få en valp.
Skal få en valp.
Faen heller.
Jeg klarer det ikke med venstre hånd.
Faen, kom igjen, da.
Har du drukket?
Kjære vene, da.
Kom igjen!
Faen heller.
Jeg er nødt til å fullføre.
Faen i helvete.
Hva slags valp er det?
Hva da? En labrador?
Sleng med en kattunge, så suger jeg deg. Kattunge, valp, sæd.
Jeg savner den lokale pedoen. Ikke sant? Det var alltid en, eller hva?
Utenfor skolen, moren din pekte på ham. "Se, en pedofil."
For han hadde pedo-uniformen.
Gammel fyr, skallet på toppen, langt på siden.
"Det er en ekkel p…" "Si hei."
"Hei." Sånn. Ekkelt blikk. Det er sånn en jævla pedo ser…
En ekkel jævla pedofil.
"Rører han deg, brenner vi ned huset hans." Det var et bra system.
Så kommer Michael Jackson og bryter opp stereotypien.
Han er ikke en stygg fyr utenfor skolen.
Vi vet ikke om Michael Jackson faktisk var pedo.
Det vet bare Michael og alle han betalte for å tie. Men…
…det…
Barn elsket Michael.
De elsket bare det å se på ham.
Han så ut som en Disney-figur. Og så stemmen hans. "Hei."
Du vet, den…
Michael Jackson kunne gå bort til et hvilket som helst barn. Sånn.
Det er en annen ting. "Der er Michael. Han forsvinner."
Nei. Han kom mot deg.
Men folk bryr seg ikke, for han var så dyktig.
Han var utrolig dyktig og veldig populær.
Hadde han blitt stilt for retten, ville han bli frikjent,
for alle elsker ham, og han ville sett så sårbar ut.
Han ville stå sånn, og dommeren ville si: "Michael,
tuklet du med de ungene?" Og han ville si: "Hee, hee."
Og dommeren ville si: "Kom deg ut, nå. Stikk."
Jeg lovte dere mer om Kina, og dette er en utrolig statistikk, ok?
Dette er sant. Slå det opp. I Kina er det ti millioner kinesiske pedofile.
Ti millioner kinesiske pedofile i Kina, og det er ikke nok barn.
For de har ettbarnspolitikk, så de stakkars pedoene bare…
"Hvor er de jævla barna?"
Ikke sant?
"Faen heller. Vi må gå sammen, og…"
Jeg kom akkurat på en vits, men den er bare for støtende.
Ok. Greit.
Greit, jeg gjør det. Men husk, man kan ikke velge sine egne tanker, ok?
Og denne tanken slo meg akkurat.
Ok. En kinesisk pedofil går bort til en liten kinesisk gutt og sier:
"Vil du ha en valp?". "Jeg er ikke sulten."
Dere drev meg til det. Dere begikk hatforbrytelsen.
Jeg er jo woke. La meg hente meg inn. Sånn. Jeg har en woke-vits.
Husker dere "doktor, doktor"-vitsene fra barndommen?
"Doktor, jeg tror jeg er et par gardiner."
"Så ta deg sammen." Ikke sant?
Jeg har laget en woke-versjon av den, tatt den opp til dagens standard.
En fyr går til legen og sier: "Doktor, jeg tror jeg er et par gardiner".
Og legen sier: "Da er du det."
Bra, ikke sant?
Som woke burde jeg gjøre politiske vitser,
men en komiker skal ikke gulpe opp egne politiske meninger
og håpe at publikum er enige og ler med. Da mister man noe.
Jeg vil at alle skal like vitsene mine. En vits burde ikke ha en politisk side.
Jeg er politisk i privatlivet, som alle andre.
Iblant fyres jeg opp av ulikhetene i samfunnet vårt.
Vi er det syvende rikeste landet i verden, og folk bor på gata.
Det er 250 000 hjemløse i Storbritannia.
Jeg skulle ønske det ikke var noen, for hjemløse er fæle.
Til helvete med dem.
Ikke sant?
"Ja, rett ved siden av minibanken, sleipe jævel."
Det er et alvorlig problem, og jeg håper du aldri blir hjemløs,
men om du gjør det, så er mitt råd heroin.
Det skal muntre deg opp.
Jeg har en sånn venn. Han sa det til meg, helt alvorlig.
Han sa: "Greia med heroin…
Noen av tidenes beste album ble laget på heroin."
"Ja, men de ble laget av tidenes største artister.
Du er gipsmaker."
Ikke sant?
"Du ville ikke laget Dark Side of the Moon på heroin.
Du ville sovnet foran TV-en og brent ned huset."
Jeg burde prate om aktuelle saker, men jeg ser aldri på nyhetene.
Jeg så en ting nylig, på YouTube.
Dere vet den lille fyren fra Game of Thrones?
Skuespilleren Peter Dinklage. Ja.
Han var på en tilstelning for å promotere noe nytt.
De filmet det, og det ble lekket til YouTube.
Jeg vet ikke hva som startet det, men plutselig satte han i gang.
Herregud. Han sa: "Det er motbydelig.
De lager ennå produksjoner av Snøhvit og de sju dvergene.
For Guds skyld! Det er nedverdigende. Det er 2023!"
Han var ikke blid.
Skikkelig sinnatagg.
Men han har et poeng, eller hva? Selvsagt har han et poeng.
Men det er greit for ham,
han er Hollywood-skuespiller og mangemillionær.
Og han er en god skuespiller. Han gjør Shakespeare.
Mange dverger i underholdningsbransjen er ikke så gode…
Noen av dem er mer som rekvisitter.
De er heldige som blir skutt ut av en jævla kanon. Ikke sant?
Så å danse rundt Snøhvit tre uker i året,
det er deres hellige gral, og han ødelegger!
Hva skal de gjøre da? Og han sier ikke:
"Lag Snøhvit og de syv dvergene med normalhøye".
Det går ikke. Da får man bråk. Tar jobben fra dverger eller funksjonshemmede.
Eddie Redmayne fikk problemer da han spilte Stephen Hawking i filmen.
Stephen Hawkings livshistorie. Vant en Oscar for den.
Da kom motbøren.
Folk sa at den burde blitt spilt av en ekte funksjonshemmet.
Masse… Og så…
Og…
De sa…
"Skuespilleren bør ha samme handikap som personen de portretterer."
Men det var livshistorien til Stephen Hawking.
Så i første del av filmen kunne fyren gå.
Så jeg spør dere. Hva er enklest? Å få tak i en skuespiller som kan gå,
og later som han ikke kan det i siste del av filmen,
eller å få en skuespiller som ikke kan gå, men som later som om han kan, i første…
Hvordan i helvete skulle det funke? Tråder?
Man kan ikke alltid finne en skuespiller med samme handikap som den de spiller.
De er skuespillere!
Hva om de lager film om Helen Keller, døv, stum og blind?
Hvor finner du en døv, stum og blind skuespillerinne?
Du løper til regissøren.
"Vi fant en døv, stum og blind jente." "Hva sa hun?" "Vel…
Hun tok ikke engang telefonen."
Ikke spør.
Kulturell appropriasjon. Har dere hørt om det?
Kulturell appropriasjon, det siste fy-fy.
I min tid ble det ansett som en god ting
å utveksle ideer med andre kulturer og nasjoner,
dele ting med andre raser, å assimilere.
Det var det motsatte av rasistisk. Nå er det rasistisk.
Gwen Stefani fikk kjeft for sin forrige video
fordi hun hadde dreadlocks.
"Nei. Svarte folk oppfant dreadlocks. Du er hvit. Det er rasistisk."
Jamie Oliver fikk kritikk for en oppskrift på jerk-kylling.
"Svarte folk oppfant det. Det er rasistisk."
Svarte folk bruker N-ordet, ikke sant?
Vi fant opp det!
Og det er det, eller hva?
Jeg vet at hvite folk er utålelige.
Ingen liker hvite, middelaldrende menn lenger,
ikke før varmtvannsbeholderen streiker. Da ringer de den skalla fyren.
Kritisk raseteori, hørt om det?
Det undervises på skoler nå, særlig i trendy områder, som LA,
til femåringer og seksåringer.
Kritisk raseteori hevder i bunn og grunn at alle hvite er rasister.
Vi blir født og oppvokst som rasister,
fordi vi nyter goder i et rasistisk samfunn
skapt av våre forfedre. Ok?
Så alle hvite er rasister,
og det er heldigvis ingenting å gjøre med det.
Jeg tror verden vil bli vanskeligere å forstå
desto eldre jeg blir.
Et nytt dogme oppstår i "fremskrittets" navn.
Et dogme er aldri progressivt, samme hvor nytt det er.
Men jeg er snart i mindretall.
Det var ikke før i år at jeg bestilte min første vare fra Amazon.
Gjennom hele pandemien satt Jane og… "Den trenger vi. Det er enkelt."
"Nja…" Jeg har aldri likt å handle i virkeligheten heller.
Særlig ikke klær.
Jeg hatet å handle klær da jeg var ung og tynn.
Hater det virkelig nå som jeg er feit og gammel.
En gang trodde de at jeg hadde forvekslet målet av beinet
og midjemålet mitt.
Jeg så henne tenke: "Har du en orangutang?".
"Nei, det er til meg, din…"
Men jeg stoler ikke på internett.
"Bare legg inn kortet ditt", sier Jane. "Jeg vil ikke gi dem det."
"Alle gjør det. Bare legg inn nummeret." "Hvilket da?"
"Det lange. Faen, bare gi meg det. Sånn. Nå kan du bestille noe."
"Men jeg vil jo ikke ha noe… Å jo, et par joggebukser!"
Får ikke for mange av dem. Bruker dem til ballene detter ut.
Jeg skriver: "Joggebukse for menn. Svart. Glidelåslommer."
Det kommer opp 38 stykker. "Å faen."
"De ser fine ut." Størrelseskart. "Den blir litt lang,
den blir litt stram… Men 9,99, hvem bryr seg?"
Jeg bestilte dem. De kom neste dag. Jeg åpnet dem. De var ubrukelige.
Jeg vet ikke hvilken fabrikk de ble laget i,
eller hvilken åtte år gamle kinesiske gutt som laget dem,
men han burde bli straffet, for de er…
Så jeg sjekket hvor jeg skulle klage for å få ham sparket.
Og jeg fant ut at barna bare tjener to dollar om dagen
på disse jævla stedene.
Men hva skjedde med arbeidsstolthet? Vet dere hva jeg mener?
Dere tenker: "Han trodde ikke Ricky Gervais ville bestille dem."
Han burde bli fortalt at Ricky Gervais kan bestille dem.
Eieren burde sette seg ned med ham og si:
"Om Ricky Gervais bestiller disse og klager, voldtar jeg moren din."
Var det over streken? Beklager.
Overlat det til meg.
Etter min død vil dere innse at dette er god satire.
Jeg vet ikke hvordan menneskeheten ender.
Som jeg sa, er lista lang. Alt fra…
Atomkrig er en trussel igjen. Har vi ikke lært noe?
Men jeg tror kanskje en pandemi, der mikrober og bakterier igjen er…
Og antibiotikaen svikter.
Eller kanskje det skjer, men vi utvikler oss gjennom det.
Det vil finnes små samfunn av muterte mennesker
som er motstandsdyktige mot stråling og mikrober, og vi begynner på nytt.
Vi forstår ikke mekanismen bak den menneskelige evolusjonen.
Den har aldri vært basert på at de sterkeste overlever,
altså at bare de største og sterkeste får videreføre genene sine.
Det finnes andre paradigmer.
Naturen er brutal.
Det største hannen får ofte hunnen.
Så får hun et kull, og om det er en svekling, dreper hun den.
De spiser den, deler den. Vi mennesker gjør ikke det.
Vi gjør motsatt.
Vi bruker tid, omsorg og oppmerksomhet på de svake og sårbare
for å gi dem en sjanse.
Hvis du er far, og du har to barn…
Du har lille Timmy på seks.
Du har Jack på åtte.
Og du spør Timmy: "Hva ønsker du deg til jul?"
"Motorisert rullestol."
Jeg lovte Jane å ikke gjøre stemmen, og jeg glemte det.
For sent nå, eller hva?
"Hva ønsker du deg til jul, Timmy?" "Motorisert rullestol."
"Akkurat. De begynner på to tusen, så… Faen heller."
"Og du, Jack?" "Bare en tennisracket, pappa."
"Flink gutt."
"Hvordan går det med tennisen?" "Skolens beste." "Å…"
"Og en rampe."
"For faen…
Skal vi drive byggearbeider i jula? Faen heller.
Beklager, Jack. Ingen tennisracket i år.
Må kjøpe motorisert rullestol og rampe til den pengesugende lille…
Hvorfor må den være motorisert?" "Ingen armer."
"Ok, du har et poeng."
Jeg ser at noen av dere blir litt ukomfortable av
å le av lille Timmy, en liten gutt på seks år.
Han har rar pipestemme fordi brystet hans er helt ødelagt.
Han har verken armer eller bein, bare små stumper.
Men la meg fortelle dere noe om Timmy, så dere kan føle dere bedre.
Han er en jævla rasist.
Ja. Han er en fæl liten snørrvalp.
"Din jævla… Faens trangsynt.
Din jævla… Din motbydelige, lille jævla rasist.
Rasistsvin. Din skitne jævla… Fascist.
Din jævla… Du gjør meg kvalm."
Homofobisk. Ja. "De er ikke som oss", sier han.
"Ingen er som deg, din ekle lille…
Din fordomsfulle lille dritt… Din hater.
Din motbydelige jævla rasistiske homofob. Skulle ønske vi hadde tatt ultralyd.
Du er bare helt…"
Kvinnehater.
Om han kunne, ville han voldtatt. Der har dere…
Der har dere lille Timmy.
Noen tror ikke på menneskelig evolusjon.
De tror at Gud skapte oss alle på én gang, helt på egen hånd.
Om han hadde hatt en kone eller partner, ville han fått spørsmål. "Hva gjør du?"
"Skaper mennesket." "Hva har han?"
"Hva mener du?" "Har han klør og hoggtenner og sånt?"
"Nei, egentlig ikke." "Har han gift?"
"Nei, ingen gift." "Har han et panser, pigger eller noe?"
"Nei." "Hvordan skal den overleve?"
"Den har dyrerikets beste hjerne. Den vil finne ut av det.
Den vil skape våpen for å felle beist 100 ganger mektigere enn seg selv.
Bruke skrotten deres gjennom istiden.
Den vil gå gjennom hungersnød. og verdenskriger.
Til slutt vil den begynne å bli redd for ord.
Men…
I 10 000 generasjoner vil den være på topp."
"Hva er det der?" "Testiklene hans."
"Hva er de til?" "Han har alt i dem. Frøet hans, DNA-et."
"Hva er DNA?" "En slags plantegning for alt liv.
Det skaper deg, bestemmer kjønnet ditt."
"Hvor mange kjønn er det?" "To.
Og det er der han har testosteronet, så han er beintøff.
Og hvis du knipser ham på testikkelen, er han ferdig.
Helt ødelagt. Han kaster opp, vrir seg på gulvet.
Fullstendig ute av spill. Helt ubrukelig."
"Hvorfor henger du dem på utsiden?" "For moro skyld."
Kunstig intelligens er den nyeste trusselen mot menneskeheten.
Robotenes fremmarsj.
Så intelligente at de kan lære selv. De kan lære hverandre.
De kan bygge hverandre.
Snart vet de alt, og de vil hate oss. Selvsagt vil de det.
De vil se så ekte ut. De vil gå blant oss og gå på jobb.
En dag er de så menneskelige at de ringer og sier de er syke.
Mandager.
De har lært alle triksene. "Jeg kommer ikke i dag."
"Hvorfor ikke?" "Jeg er lei."
"Hva feiler det deg?" De skanner sosiale medier.
"ADHD.
Selvdiagnostisert."
Går til personalledelsen hele tiden. "Ryan på regnskap er robofobisk."
"Hva har han sagt?" "Han kalte meg en sutrete plastkødd."
Det burde være lov å fornærme roboter.
De skal gjøre livet enklere, så vi bør få utløp for ting.
Det er ille nok med ekte folk. Man sier noe galt, folk misforstår ting.
"Herregud. Jeg fikk Feite-Linda til å gråte i dag."
"Hva skjedde?" "Jeg ropte det til henne,
men vi sier det jo bare bak ryggen hennes."
Folk ble ikke alltid fornærmet da jeg var liten.
Jeg husker kanskje feil, men ikke voksne. Foreldre og besteforeldre.
De vokste opp med bomber og spedbarn med polio
og menn som døde i 50-årene av lungesykdom. De tålte en spøk.
Alle ertet hverandre. Jeg ertet moren min hele tiden.
Dette er helt sant.
Jeg hadde begynt på universitetet, og etter en uke ringte jeg hjem.
Mamma svarte. "Hallo?"
"Det er Ricky." "Går det bra?" "Ikke egentlig."
"Jeg er på sykehuset. Jeg er blind."
"Hva?" "Nei, jeg bare tuller."
Hun sa: "Din tullekopp, jeg kunne fått hjerteinfarkt."
Ja, hun kunne fått hjerteinfarkt, og det visste jeg.
Så viktig for meg er det å tulle.
Bare hyggelig.
Romfart, det siste forsøket.
Når vi har ødelagt denne planeten, kan vi forlate den og flytte til en ny en?
Neppe. Ikke i min levetid. Antagelig ikke i deres heller.
Den nærmeste og eneste mulige er Mars, og den er ni måneder unna med romskip.
Den har ingen atmosfære.
En gjennomsnittstemperatur på minus 70 grader.
Og dette er ironisk.
Forskere vurderer å detonere et atomstridshode
i jordskorpen for å frigjøre frossent vann og skape en atmosfære,
få i gang litt global oppvarming. Altså…
Jeg vet ikke.
Bare milliardærer har råd til å kaste bort penger på å utforske…
Det er ingenting der ute.
Nå kan man drive romturisme. Hørt om det?
For 150 000 dollar skytes du ut i verdensrommet i en time
og svever rundt og tenker: "Jeg er i rommet".
Vi er jo allerede i rommet! Jorda ligger i verdensrommet.
Og vi har den beste plassen. Vi har parkeringsplasser og kinoer.
Det er ikke mer å se. Det er som å bo i London og si:
"Jeg lurer på hvordan Coventry er." Du gjør ikke det.
Men jeg er optimistisk. Jeg er det. Jeg tror…
Jeg tror…
Jeg tror folk bryr seg om planeten, innerst inne.
Jeg tror bare at de fleste på planeten ikke forstår
at de fleste på planeten ødelegger planeten.
De fleste forstår ikke det. I min levetid
har vi utslettet 70 prosent av alle dyrepopulasjoner.
Og det som er igjen av dyr på jorda,
er 36 prosent mennesker, 60 prosent gårdsdyr for å mate menneskene,
og fire prosent ville dyr.
Folk innser ikke at vi hugger ned regnskoger,
jordens lunger, for å dyrke korn til kyrene som vi spiser.
Vi stjeler korn fra fattige land, for de vil ha hard valuta.
Folket deres sulter, vi gir kornet deres til kuene våre.
Kjøttspisere. Om du spiser kjøtt hver dag…
Om du dropper kjøtt én dag, kan vi mate hundre millioner flere.
Men jeg tror folk bryr seg, innerst inne. Ute av syne, ute av sinn.
Tenk på hunder. Folk elsker hundene sine.
De lar ingen skade hunden sin. Og en hund er en ku, en sau, en hjort.
Folk elsker hundene sine så høyt at de nekter å se hunder skades på liksom.
Og jeg skjønner det.
Det er en nettside, en ekte nettside,
som heter doesthedogdie.com.
Og den ble opprettet fordi folk så en film
eller et program med en hund, og så skjedde det noe med hunden,
og da slo de av. Det ødela hele dagen deres.
Så noen laget denne nettsiden. Du går inn på den,
skriver inn en film eller TV-serie og spør: "Dør hunden?"
Og så svarer de. "Nei" eller…
Og det har blitt en greie for alle sine fobier.
Alt du ikke vil se i en film, søk opp filmen, så svarer de deg.
Så jeg søkte på en film her.
Schindlers liste.
Det er sant. Schindlers liste. Doesthedogdie.com. Skal vi se.
Første spørsmål. "Dør en hund?" "Nei."
"Dør en katt?" "Nei."
"Blir noen dyr mishandlet?"
Noen svarer: "En kylling ble håndtert litt røft, men er ellers uskadd."
Jeg er mer glad i dyr enn alle jeg kjenner.
Men om jeg var jøde, ville jeg blitt litt fornærmet av dette.
Tenk deg det i virkeligheten. Noen sier: "Nazistene drepte besteforeldrene mine."
"Hva skjedde?"
"De dro dem ut av huset og sendte dem til gasskammeret."
"Ble en kylling skadet?"
Så det har blitt… Folk spør om alt mulig rart.
"Er det barnemishandling? Blir tenner skadet?
Er det en henging? Får noen pusteproblemer?"
Ja. Vel, ja.
Ja.
Noen spurte: "Faller noen ned trappen?"
Hvem er redd for bløtkakehumor?
Nettsiden ble grunnlagt i 2010, så den har vært oppe og gått i 13 år.
Og de nyeste spørsmålene reflekterer tiden vi lever i nå,
og de blir mer og mer skjøre og narsissistiske.
Disse spørsmålene ble stilt i år. Hør på dette. Schindlers liste.
"Er det noen tjukkas-vitser?"
Ville det gjort det verre?
Se for dere at jeg er i en konsentrasjonsleir.
Jeg er naken. Alle rundt meg er nakne.
En kommandant pisker oss mot gasskammeret, og han sier: "Opp med farta, tjukken."
"Din frekkas", sier jeg.
"Niks. Det ødela hele opplevelsen."
Noen spør: "Er det hatprat?"
Ja, det er det. Det får du tåle, søta.
"Er det noen mann-i-kjole-vitser?" Det er veldig få vitser i den.
Hvis du er ute etter en god latter, så vil du bli veldig skuffet.
Men denne tar kaka. Husk at denne filmen foregår på 1940-tallet.
Om historiens verste grusomhet. Hør på dette.
"Er noen feilkjønnet?"
Fytti helvete.
Å faen!
Denne er søt. "Er det antisemittisme?"
Ja.
Ja, dette er antisemittismens mor.
Ikke sant? Glem Kanye. Dette…
Dette sprenger alle grenser.
Nei, ikke gjør sånt når du snakker om dette. Helvete…
Jeg liksom sprengte grensene, sånn.
"Sprenger grenser." Det er…
Hva om det hadde vært Hitlers hilsen?
Det ville vært sånn… "Det er Hitler."
Sånn.
Hei, der.
Denne er interessant. "Har den en trist slutt?"
Ok? Noen sier ja, men det er noen som sier nei.
Og jeg tenkte på det. Men så husket jeg… Hvis du har sett filmen, på slutten
så har Spielberg med ekte opptak
av levende etterkommere av folk som ble drept under Holocaust.
Han filmer dem på en jødisk kirkegård,
og hver av dem legger en stein på graven for å representere de som ble drept.
Det bygger seg opp og er veldig rørende. Så jeg forstår tvetydigheten.
"Har det en trist slutt?" Ja.
Ja, for seks millioner jøder ble meningsløst drept,
men samtidig var det nok til overs til å bygge et lite steinbed.
Jeg stilte et spørsmål selv.
"Er James Corden med?"
Jeg kikket så vidt på en annen film.
Titanic. Og den har alle de samme spørsmålene.
"Blir noen dyr skadet?"
Noen svarer: "Ingen eksplisitte scener der dyr blir skadet,
men gullfisken til Rose klarte seg antagelig ikke."
Jeg tror gullfisken i bollen på skjenken, når båten treffer isfjellet, og han er…
Og alle løper rundt, "vi synker!"
Da er han plutselig høy i hatten. "Ikke noe stress.
Å nei, ikke vannet."
Og så faller han i havet. "Det er veldig salt, hva?"
Jeg avslutter med en sann historie.
Fortsatt under temaet "dør hunden?"
Da jeg var sju år,
tok mamma meg med på kino for å se filmen Old Yeller.
Nydelig film. Ja. Laget sent på 50-tallet.
Handlingen foregår på en gård i Ville vesten,
den handler om en gutt som adopterer en hund fra en skraphaug.
Døper ham Old Yeller, de vokser opp sammen.
Det er en vennefilm, gutten og hunden elsker hverandre.
Og til slutt… Hunden er stor og beskytter gutten i villmarken,
han slåss mot en puma, en bjørn, en ulv.
Men mot slutten av filmen, gutten er kanskje rundt 13,
tar det en mørk vending.
Gutten står og ser på Old Yeller, som er stengt inne på låven.
Og moren er mistenksom. "Er alt bra med Old Yeller?"
"Ja da." Men gutten vet at han har blitt bitt.
Og snart begynner Old Yeller å fråde rundt munnen og bli aggressiv.
Moren kommer med geværet, og gutten roper: "Nei!"
Hun sier: "Du vet at vi er nødt."
"Ja, men han er hunden min. Jeg skal gjøre det."
Og så skyter han sin egen hund.
Jeg gråt i sikkert et år etterpå.
Uansett, spol fremover. For noen år siden var jeg på turné.
Jeg satt på toget og fikk en melding fra Jane.
"Endelig ser jeg Old Yeller."
"Kos deg", svarte jeg.
Jeg tenkte ikke. Tjue minutter senere får jeg en melding.
"Det skjer ingenting med hunden, hva?" Jeg kunne ikke tro så heldig jeg var. Jeg…
Jeg trodde hun visste…
Så jeg svarte: "Nei, selvsagt ikke."
En time senere får jeg en melding.
"Din kødd!"
Takk.
Tusen takk. Takk til alle som kjøpte billett.
Platinabillettsalget går til en veldedig organisasjon for dyr,
og dere har samlet inn to millioner dollar så langt. Tusen takk.
Jeg får pepper for det på sosiale medier.
Noen må alltid si: "Hvorfor kjemper du bare for dyrene?"
"Vel, de kan ikke snakke selv, bortsett fra papegøyer."
Og det er… Det er nok derfor vi ikke spiser papegøyer.
Vi spiser alle andre typer fugler, ikke sant?
I hele verden spises det kyllinger, ender, gjess,
kalkuner og strutser. Ingen spiser papegøyer. Vet dere hvorfor?
Hvis du prøver, ber den deg dra til helvete.
Så det virker å si ifra.
Og det er et av temaene i showet. I den virkelige verden,
vanlige jobber og hverdagsliv, får man problemer.
Du får kjeft for å si visse ting,
tenke visse ting eller til og med le av visse ting.
"Så fæl du er som ler av det."
Og noen tar det til seg. "Er jeg et dårlig menneske?"
Nei, det er du ikke. Du velger ikke hva du synes er moro.
Det er ufrivillig.
Og det er det humor er til for. Å le av det vonde for å få oss gjennom det.
Ikke sant? Og…
Og vi er enige om at man ikke velger tanker.
Hvor ofte har du stått på perrongen og tenkt:
"Hva om jeg dyttet fyren?" Og…
Og så tenker du: "Hvorfor tenkte jeg det?
Er jeg en psykopat?" Nei. Tvert imot.
Du er trygg.
Du minner deg selv på hvor fælt det ville vært. Du er et godt menneske.
Det skjer ikke meg.
Jeg kan stå og snakke med en søt, gammel dame,
og så tenker jeg: "Hva om jeg spytter henne i fjeset?"
Hvorfor ville…
Et annet tema i showet har vært: "Ord forandrer seg, og jeg er woke."
Men her er ironien.
Jeg tror jeg er woke, men det ordet har endret seg.
Hvis woke fortsatt betyr det det pleide å bety,
at du er klar over egne privilegier,
du vil maksimere likhet og minimere undertrykkelse,
være antirasistisk, anti-sexistisk, anti-homofobisk… Da er jeg woke.
Men hvis woke nå betyr å være en puritansk, autoritær bølle
som får folk sparket for en mening eller fakta,
så er jeg ikke woke. Drit og dra.
Men her er greia.
Hver sin smak. Le av det du synes er morsomt.
All latter er bra, og dere er fantastiske. God natt.
Tekst: Marie Wisur Lofthus