Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hej.
Tak.
Mange tak.
Tak. Nej. Det er... Tak.
Tak.
I ved, hvordan det foregår.
Hold nu kæft.
Tak. Velkommen til mit nye show.
Så nyt, at det stadig udvikler sig.
Jeg har en del i aften, jeg ikke har fortalt før.
Hvis jeg improviserer, har jeg ikke tænkt det før.
Og jeg har nogle frygtelige tanker.
Men man vælger ikke tanker. De dukker op. Det er for sent.
Man har en tanke, der siger: "Jeg er en tanke."
Og man siger: "Fuck. Det tænkte jeg."
Og så siger tanken nogle gange: "Sig det nu."
Og jeg siger det, og...
Netflix.
Mit sidste show, SuperNature, udkom på Netflix sidste år.
Stor modreaktion, ikke?
Stor modreaktion. "Det kan man ikke sige."
Det kan man godt.
Det gjorde jeg.
Ja, den uundgåelige modreaktion,
som gjorde det til årets mest sete special, så...
Jeg fik en lærestreg.
Nej, det fik jeg, og derfor vil jeg være woke fra nu af.
Det er på tide. Beklager. Jeg er woke.
Nu er jeg woke, så jeg skal ændre min profil på Twitter.
Nu er det en liste over de show, jeg har lavet.
Men nu er jeg woke og bør skrive ordet "antifascist",
så folk ved, jeg ikke er fascist, for det er et stort problem i øjeblikket.
Folk kommer og spørger: "Rick, har du fængslet journalister?"
"Nej." De siger: "interessant."
"Har du gasset jøder?" "Nej."
"Så skriv det i din biografi, dit pjok."
Så ja, jeg er ikke fascist.
Det er sært at erklære, at man ikke er fascist. Det antager vi.
Man ville ikke sige det til folk på gaden:
"Jeg er ikke fascist." De protesterer for meget.
Det er som at sige på en skole: "Jeg er ikke en pædofil.
Så glem, at jeg nævnte det. De unger er i sikkerhed med mig.
De kan løbe nøgne rundt. Jeg er ikke pædofil, så..."
Ordet "fascist" har ændret sig. Traditionelt betød ordet fascist
et medlem af et højreekstremt, autoritært regime,
der bruger militarisme og vold til at undertrykke individuelle rettigheder.
Ordet "fascist" kan nu betyde: "syntes godt om et Joe Rogan-tweet."
Så ord ændrer betydning, ikke?
Og det er en del af grunden til, at jeg bliver woke.
Ord ændrer betydning, og jeg vil følge med.
Jeg vil ikke ende som min bedstefar i 70'erne.
Han sagde "de mørke" og "queers".
Selvom ordet "queer" er okay igen.
Venter man længe nok, er det okay igen.
Bare vær tålmodig, er mit råd.
Så man kan bruge ordet "queer". Ikke som substantiv, kun som et adjektiv.
Man kan ikke sige: "Du er en queer,"
men man kan sige: "Hørte du, at Darren er queer nu?"
Hvis Darren afgjort er svans.
Man kan ikke bare gå rundt og bagtale Darren.
Man kan blive sagsøgt her for at sige, at nogen er bøsse, hvis de ikke er det.
Det er en homofobisk lov. Man kan ikke sagsøge omvendt.
Man kan ikke sagsøges for at sige, at nogen ikke er bøsse,
hvilket virker uretfærdigt, ikke?
Jeg kunne sige til Storbritanniens største bøsse:
"Okay, Elton."
Det ville han fandeme elske.
Hvis du er til det, vil du så at sige være øverst i bunken.
Jeg ville sige: "Okay, Elton." "Ja." jeg ville sige: "Ha, ha, ha, ha.
Ha, ha. Du er ikke bøsse."
Han ville sige: "Jo, jeg er sgu! Jeg sagsøger dig!"
"Det kan du ikke."
"Men jeg er bøsse." "Det tror jeg ikke på."
"Kom hjem og se, hvad jeg laver, hvis du ikke tror mig."
Ordet "queer" har ændret betydning.
Traditionelt betød ordet "queer" en,
der var tiltrukket af samme køn som sig selv.
En bøsse.
Ordet "queer" kan nu betyde en hetero mand, der vil have opmærksomhed.
"Jeg er helt queer nu." "Er du?"
"Ja, jeg er rigtig queer nu."
"Er du?" "Ja." "Hvad med din kæreste?"
"Ja, hun er også queer.
Vi er to queers, der er sammen."
"Sut en pik." "Nej."
"Nej, det tænkte jeg nok."
"Sådan en queer er jeg ikke." "Hvad er du for en queer?"
"Jeg har blåt hår."
"Det havde min bedstemor også, og hun elskede pik.
Hvad mener du?"
Det har jeg ikke beviser for.
Vi har aldrig haft den samtale.
Så ord skifter betydning, er min pointe.
Som ordet "handicappet".
Traditionelt var det det politisk korrekte udtryk,
det altomfattende udtryk for krøblinger osv.
Men så sagde de: "Vi vil være bevægelseshæmmede."
De ville ikke være bevægelseshæmmede. De sagde...
De sagde: "Vi vil kaldes 'bevægelseshæmmede'.
Vi kan ikke lide 'handicappet' nu.
Sig 'bevægelseshæmmet'." "Fint." Og det er godt.
Fortæl mig reglerne. Jeg holder fast i reglerne.
Hvis en kvinde kom løbende på stranden og sagde:
"Hjælp! Mit handicappede barn drukner!" ville jeg sige: "Undskyld, hvad? Hvad?"
"Mit handicappede barn drukner. Han kan ikke svømme."
"Mener du, at dit bevægelseshæmmede barn drukner?"
"Ja." Jeg ville sige: "Godt. Lad os..." Død.
Død.
Jeg spildte for meget tid på at være woke.
Jeg er woke nu, og jeg kan bevise det. Jeg elsker illegale immigranter.
Ja, sagsøg mig. Af og til tager jeg til Dover for en dag.
Og jeg ser ud. Jeg ser ud.
Jeg ser en jolle med omkring 60 af dem.
Jeg siger: "herovre."
Jeg trækker dem i land. Jeg siger: "Kvinder og børn først."
"Der er ingen kvinder og børn." "Kun jer drenge? Kom så, drenge."
Hvis jeg tager derned, og der ikke er en båd, er jeg helt knust.
Jeg vandrer ind til byen, står ved lyskrydset
og venter på en stor lastbil.
Jeg kigger nedenunder, og der er en dreng, der holder sig fast.
"Hvor er du på vej hen?" "Gary Linekers hus."
"Det er lige dernede."
Fuck grænser. Vi har ikke brug for grænser, vel?
Vær som vikingerne. De blæste på grænser.
Jeg har vikingeblod i mig.
Det har vi alle pga. alle voldtægterne.
De siger, det var voldtægt og plyndring, men det var nok for voldtægt.
Jeg tror, de tilføjede plyndring for konernes skyld.
"Vi tager til Storbritannien." "Nå, hvorfor?" "Bare for at plyndre."
"Kun for at plyndre?" "Kun plyndre, skat."
"Hvorfor har du din voldtægtshat på?"
Showet hedder Armageddon.
Det handler om, hvordan menneskeheden kan ende,
for der er en lang række muligheder.
Vi er ved en afgrund.
Det kan være alt fra global opvarmning, pandemier,
atomkrig, vores egen dumhed stort set.
For vi bliver dummere som art. Ingen tvivl om det.
Man kan nu tage et universitetskursus om Taylor Swift.
Hvor lavt, akademisk, kan man gå?
Der er et institut i London for Blomsterarrangementer.
Jeg gik forbi. Jeg kunne ikke tro det. Blomster...
Jeg så ind, og der er folk til foredrag.
Blomsterarrangementer! Mor plukkede blomster i haven
og satte dem i vaser rundt om i huset.
På intet tidspunkt kom nogen og sagde: "Hvilken ukvalificeret nar ordnede dem?"
Jorden er i en slem tilstand, og det er min generations skyld.
Og generationen før, boomerne, med skovrydning og fossile brændstoffer,
der ødelægger ozonlaget og øger temperaturen med et par grader.
Så parasitter, bakterier og pandemier bliver værre og værre.
Hvis du er 20 år nu, får du en helt anden tid som midaldrende.
Jeg har haft de bedste 60 år.
Men hvis du er 20 nu, om 40 år
sidder du i dit hus iført en maske
og græder.
Som du gør nu over jokes.
Det får jeg ikke at se,
men jeg bruger hele min formue på privatfly
for at sikre, at det sker.
Ja, Ricky!
Vi bliver de første, som fremtidige generationer er misundelige på.
For vi havde alt, og vi bruger det.
Vi bruger alt det rene vand og alt det fossile brændstof.
Normalt ser man tilbage, og man har ondt af dem:
"Hvordan levede de sådan? Hvordan rejste de?
Ingen indendørs toiletter."
Jeg har ni toiletter i mit hus.
Nogle gange løber jeg rundt og skyller ud sjov.
Så om 40 år skal Greta Thunberg skide ud af et vindue.
Jeg har 28 radiatorer. Jeg har dem altid på fuldt blus.
Så tænder jeg helt op for klimaanlægget, og det ender med at blive cirka 20 grader.
Det er sådan, katten kan lide det.
Hun elsker det ved 20 grader, og jeg forkæler min kat.
Jeg elsker at have kat.
De er skønne, men hvis man lukker dem ud, kommer de hjem med de mest ulækre ting.
I sidste uge kom min med en fra Liverpool med herpes.
Den var ikke helt død, så jeg måtte tage den i benene
og flække hovedet mod bordet.
Pyt. Hvis menneskeheden blev udslettet i dag,
ville Jorden være et paradis om få hundred år.
Hvis vi mister bier, er vi en ørken for evigt.
Vi er ikke så vigtige.
Vi er bare én narcissistisk abeart.
Folk på sociale medier bliver vrede, når jeg kalder os aber.
I ved, religiøse typer, amerikanere.
En fyr sagde til mig: "Tal for dig selv.
Jeg er ikke nogen abe." Jeg skrev: "Jo. Vi er alle aber."
"Nej. Hvad har en gorilla gjort?
Vi har været på månen." "Hvad mener du med 'vi'?
Du har ikke gjort en skid.
Du har stavet 'måne' forkert."
Det er underligt, når folk tager æren for resten af arten,
for det har skubbet civilisationen fremad, et par genier her og der.
Der er otte milliarder mennesker. De fleste af os gør intet.
Vi spiser, skider og dør.
Hvis en meteor var på vej, der ville ødelægge Jorden,
ville fire milliarder falde på knæ
og bede til deres særlige gud, og forskere ville arbejde på,
at få Bruce Willis derop og stoppe den.
Det er et mærkeligt koncept at bede. Hvordan afgør Gud det?
Alle de mennesker, der beder om forskellige ting.
Vinder den bedste idé, eller er det et demokrati?
Ved hvert problem siger han: "Godt. Stemmer for og imod."
Er det et demokrati, er vores lille land i knibe.
Næste gang der er advarsel om oversvømmelser,
og vi siger: "Bare alle er okay."
Hvis hele Kina siger: "Ja, fuck Bristol..."
Der er en milliard af dem, ikke?
Mere om Kina senere.
Jeg har altid fundet det mærkeligt at bede.
Hvis jeg støder på en ven eller nabo, og jeg ved, de har et lille barn,
og jeg siger: "Hvordan går det med ham?"
Og de siger: "Ikke godt. Han er på intensiv afdeling.
Vi ved ikke, om han overlever, men jeg beder hver aften."
Jeg laver et eksperiment...
Jeg går hjem og beder to gange til, at han ikke overlever.
Det gør jeg ikke.
Helt seriøst så har jeg lavet mange videobeskeder for nyligt
til uhelbredeligt syge børn.
Kun hvis de beder om det.
Jeg braser ikke ind på hospitaler: "Vågn op, skaldefrans.
Se, jeg twerker på TikTok. Se."
Jeg gjorde det meget under pandemien. Nok fordi de ikke kunne se deres familie.
Det er gennem Make-A-Wish Foundation. Kender I dem? De er gode.
De giver de døende børn ét ønske.
Hvis det er mig, gør jeg det og starter videoen sådan her:
"Hvorfor ønskede du ikke at blive rask?
Er du også retarderet, eller hvad?"
Det gør jeg heller ikke.
Det er jo jokes, okay?
Ja, men jeg bruger ikke engang det ord i virkeligheden, r-ordet.
"Du brugte det lige." "Ja, i en joke.
Det er ikke virkelighed. Jeg spiller en rolle."
"Du lød ret overbevisende." "Ja, fordi jeg er god."
I ville ikke anklage andre kunstformer.
I siger ikke til Anthony Hopkins: "Jeg så Ondskabens Øjne.
Hvad så, er du er kannibal?" "Nej, jeg spillede en rolle."
"Det virkede overbevisende." "Ja."
Han er god, jeg er god, og derfor gør jeg det godt.
Tænk, hvis jeg gjorde det dårligt, så I vidste, det var fis.
Det ville være retarderet.
Har nogen spurgt delfinerne, om de har noget imod at svømme med døende børn?
Det kan ikke være sjovt for dem.
De svømmer rundt,
og pludselig læsser nogen en lastbil fuld af blege teenagere derned.
Og delfinen siger: "Hvad fanden er det her? For helvede da."
"Lad ham gøre det." "Fuck, hvorfor?"
"De er alle døende." "Af hvad? Ham der stak fingrene i mit blæsehul."
"Han dør snart." "Også her, hvis jeg ikke kan ånde."
Det er trist, men vi dør allesammen. Vi ved, vi dør, og det gør vi,
så det er lige meget, om vi dør én ad gangen
eller alle på én gang i et Armageddon.
Resultatet er, at vi alle dør en dag, og vi er døde for evigt.
Jeg har været til mange begravelser.
Når man lever så længe kender man mange, og de dør.
Jeg har intet imod begravelser, for det er slut.
Er I med? Jeg hader bryllupper.
For fanden. Og så meget håb. Er I med? Og de er trængende og arrogante.
De siger: "Vil du komme og se på os i 12 timer?"
"Nej... Nej, for helvede."
Selv invitationen er arrogant.
Som et kongeligt dekret. "Du inviteres..."
Det er ikke en ære. Jeg vil ikke med til dit lortebryllup.
Og så siger man: "Ja. Hvornår er det?"
"Om to års tid."
De ved, man ikke har en undskyldning til det.
Så man må håbe, at en af dem dør.
Så man siger: "Ja, jeg kommer. Hvor er det?"
Og de siger "Indien." "Fuck af!"
Jeg får ikke vacciner for jer, I kedelige klaphatte.
Og jeg har en stor familie nu.
Der er altid en, der skal giftes. De ved, jeg er rig.
Jeg kan ikke give dem et testel mere. Jeg skal give dem deres første hus.
Jeg har en stor familie. Brødre og søstre. De har børn, som har børn,
og deres børn har fået mange børn, for vi er stort set proller.
Der er en ny baby hver jul. En af de familier.
Jeg tager hjem. Der er overfyldt. "Hvis er det? Din. Godt gået."
Jeg kender ikke ham. Jeg kender ikke hende.
Men jeg har gjort det de sidste par år,
at jeg har talt med dem hver for sig privat,
og jeg har fortalt dem, at jeg overlader hele min formue til dem,
men at det er hemmeligt. Så de elsker mig allesammen.
Jeg skriver ikke testamente, så min begravelse bliver et blodbad.
Jeg er i den alder nu, hvor folk spørger til min begravelse.
Journalister spørger til min begravelse.
"Jeg planlægger intet. Det er trist.
Jeg er ligeglad." "Betyder det intet, hvad folk mener?"
"Nej, jeg er død."
"Hvad med dit eftermæle?" "Fuck det."
Det kan ikke planlægges.
Mange døde og troede, de ville blive elsket for evigt.
"Der er en statue af mig på bytorvet."
Nu river de statuerne ned. "Riv den skide statue ned." "Hvorfor?"
"Han var slavehandler. Riv statuen ned."
"Han byggede hospitalet. Skal det rives ned?" "Nej, lad det være.
Bare riv den skide statue ned.
Riv den ned, og smid den i kanalen."
"Han byggede kanalen." "Skidt. Riv den skide statue ned."
Vi bør ikke hvidvaske historien.
Hvis man opdager noget nyt, så tilføj det. Står der:
"Lord Whimsy. Handelsmand, filantrop."
Tilføj: "lidt racistisk."
Eller på de blå plaketter på huse med:
"Sir Robert Spewk boede her. Forfatter, digter, pædofil."
Vi lever for længe. Derfor har vi tid til at bekymre os.
Vi skulle ikke leve så længe.
Som art er vi omkring 300.000 år gamle, som homo sapiens.
Vi har eksisteret som hominider i nogle millioner år,
og med alle livsformer, der findes, har vi udviklet os i 3,5 milliarder år.
Alt, der eksisterer nu,
kom fra den samme klat organisk stof for 3,5 milliarder år siden.
Derfor irriterer det mig, at folk siger: "Mennesker er de mest udviklede."
Nej, vi er ej. Vi er ikke mere udviklede end en skovsnegl eller en snegl.
Folk siger: "Se dem." De gjorde det rigtigt fra starten.
Naturen tester dem konstant: "Vil I have øjne?"
"Nej."
"Ikke rigtigt. Nej."
Jeg ved en ting om skovsneglen og sneglen. Uden ordkløveri. Helt ærligt.
Sneglen er en skovsnegl med en skal på, ikke?
Men hvis man trækker skallen af sneglen, begynder den med alt det...
"Åh, jeg dør! Jeg dør!"
Og skovsneglen siger: "Velkommen til min verden, nar."
Så ja, vi har eksisteret i omkring 300.000 år.
I det meste af den tid
havde vi samme levealder som alle andre vilde aber.
35, 40, hvis man er heldig.
Man bliver født, vokser, formerer sig og leger med børnene.
Man skærer sig: "Hvad er det?" Død.
Med antibiotika og medicin har vi skubbet det fremad.
Et barn, der fødes i dag, kan forvente at leve til omkring 100.
Og forskerne sagde, det bliver 120.
De sagde også, at der snart ikke er nogen grund til,
at vi, med god pleje og omhu, ikke bliver 150 år gamle.
Det er fedt, indtil man husker, at vi får et bestemt antal hjerneceller,
som vi mister og ikke får tilbage.
Så i fremtiden vil der være 15 milliarder mennesker på planeten.
Halvdelen af dem bliver over 100, og de får alle Alzheimers.
Det bliver ligesom Dawn of the Dead. Det bliver fandeme forfærdeligt.
Min tante døde af Alzheimers. Jeg ved ikke, hvordan man dør af det.
Hun glemte at leve.
I de sidste par år var hun på et plejehjem,
og min fætter, hendes eneste barn, besøgte hende hver uge.
Det blev trist, fordi hun ikke genkendte ham,
og så vidste hun ikke, hvem hun var og døde.
Og til begravelsen snakkede vi om de gode dage.
Nogle af de sjove, fraværende ting, hun sagde og gjorde.
Vi indså, at det nok var begyndelsen på sygdommen,
før den blev diagnosticeret.
Og det er en sand historie.
Engang kom min fætter hjem fra arbejde, og han gik ind, og hun sagde:
"Din mad står i ovnen. Jeg har spist."
"Tak, mor." Det var en fisketærte.
Han spiste fisketærten og sagde: "Åh gud." Han løb ovenpå...
Kastede op og gik ned igen og sagde: "Mor, fisken er for gammel.
Jeg blev meget dårlig." "Ja, jeg blev også meget dårlig."
Jeg har kigget på børnedødelighed for nylig.
Det er research. Det er ikke en fucking fetich!
Et barn født i dag i Storbritannien har en chance for overlevelse
på 99,8 %, hvilket er utroligt.
Jeg tænkte: "Er det kun i Vesten?"
Jeg søgte på ulande. Og selv i Afrika er det 96,5 %.
I Afrikas vilde natur, hvor alt vil æde en nyfødt baby...
Babyer er sårbare nok. I Afrika kan en baby blive født i en mudderhytte.
Der er en løve udenfor. Den er smurt ind i blod.
De kan ikke vaske den. De har intet vand. Og den har allerede aids!
Når den joke kommer på Netflix,
er den nuanceret.
Der vil være en underliggende satirisk pointe, vil jeg påstå.
Men indtil da har jeg kun:
"Ha! Baby har aids."
Jeg ved, det er sjovt. Jeg skal bare finde ud af hvorfor.
Lad mig klare det.
Og når den kommer på Netflix, optræder jeg på stadioner i hele verden.
Det bliver et hit. Folk vil grine.
Hvis du er en afrikansk kvinde, der lige har født i Afrika,
og lægen siger: "Beklager, din baby har aids."
Du siger: "åh gud." Du er der. Babyen har...
Din mand er der, og du siger: "Vores baby har aids, Jeff."
Jeff...
"Ja, Tracy. Også mig, skat."
"Barnet har aids. Hvad med comedy for at opmuntre os?"
"Ja. Hvad, Netflix?" "Ja."
"Ricky Gervais?" "Ja da."
De er kede af, at deres barn har aids, men de griner alligevel...
"Armageddon..."
Og de når til den del: "Babyen har aids."
Og hun siger: "Åh gud. Jeff, hvorfor griner de ad os
og vores baby med aids?"
Jeff siger: "De griner ikke ad os som sådan."
Hun siger: "Jo. De har nævnt vores navne. De griner bogstaveligt talt ad os her."
Og Jeff siger: "Vi er et fiktivt par med en fiktiv baby med aids.
Folk, der bliver fornærmet, er idioter."
Og så siger han: "Og han efterlignede ikke accenten."
Hun siger: "Men kun, fordi Jane bad ham lade være."
Det er sjovt, fordi det passer.
Vi får vores humor fra vores forældre, uanset om vi indser det eller ej.
Især arbejderklassebørn. Især fra arbejderklassemødre.
Fordi de har travlt. De laver det hele.
De styrer deres mænd, opdrager børn, går på arbejde
og redder verden. De har travlt.
De skræmmer børnene til at opføre sig pænt.
De skal fortælle dystre historier for at chokere dem til ikke at dø. Ikke?
Da jeg var lille, lavede mor aftensmad, og det ikke var min livret.
Det var kogte kartofler, ikke pomfritter. "Jeg kan ikke lide dem."
Mor sagde: "Selvfølgelig kan du det. Der er børn i Afrika, der sulter ihjel."
Så jeg sagde: "Jøsses. Okay." Ved I, hvad jeg mener?
Sand historie. Jeg var syv år, og jeg havde leget i parken.
Jeg kom løbende, og mor sagde: "Ricky, kom her. Sæt dig ned."
Der må have været en pædofil der.
Og mor sagde: "Gå aldrig på toilettet i parken igen."
Jeg spurgte hvorfor.
Hun vidste, hun ikke kunne forklare pædofili for en på syv,
men hun fandt på det her.
Hun sagde: "Fordi der er en mand, der går og klipper drenges dillere af."
Jeg tænkte...
"Er det er noget, der sker?"
Jeg sov ikke i en uge.
Det virkede. Jeg gik aldrig på de toiletter igen.
Hun vidste, at hvis hun havde sagt: "Ricky. Sæt dig.
Gå aldrig på de wc'er igen." "Hvorfor?" "Der er en pædofil." "Hvad er det?"
"En, der giver dig slik og hvalpe."
"Bare kom an!"
Mig på syv? Jeg ville rive den af på enhver for en hvalp.
Det ville være sådan.
Jeg får en hvalp.
Hej.
Jeg får en hvalp.
For helvede da.
Jeg kan slet ikke gøre det venstrehåndet.
For helvede da, kom nu.
Har du drukket?
Åh, jøsses.
Kom nu!
For helvede da.
Jeg må gøre det færdigt.
For fanden da.
Hvad er det for en hvalp?
Hvad? En labrador?
Giv mig en killing, så får du et blowjob. Jeg går hjem. Killing, hvalp, sæd.
Jeg savner den lokale pædofile. Gør I ikke? Der var altid en, ikke?
Uden for skolen med mor. Hun sagde: "Der er en pædofil."
Fordi han havde pædofiles uniform på.
Man kunne se... En gammel gut, skaldet på toppen, langt i siden.
Jeg sagde: "Den pædo... "Sig goddag."
"Goddag." Sådan der. Beskidt udseende. Sådan ser en pædofil ud.
Beskidte skide pædofil.
Rører han dig, brænder vi hans hus ned. Det var et godt system.
Så kommer Michael Jackson og bryder stereotypen.
Han er ikke en grim gut uden for skolen.
Jeg siger ikke, Michael var pædofil. Ingen ved det.
Kun Michael og de folk, han bestak. Jeg siger bare,
at børn elskede Michael. Børn elskede bare at se på ham.
Som en lille Disney-tegnefilm. Og så hans stemme: "hej."
Michael kunne gå hen til ethvert barn, han ville. Nok sådan her.
Det er noget andet. Børnene sagde: "Michael går væk."
Nej. Han kom mod dem.
Men folk er ligeglade,
for han er så god. Han er så god. Han er også så populær.
Hvis han var kommet for en domstol, var han gået fri,
for alle elsker ham, og han ville være sårbar i retten.
Han ville stå sådan, og dommeren ville sige: "Michael,
pillede du ved de børn?" Og han ville sige: "hi hi."
Dommeren ville sige: "Sagen er afvist. Smut, din slyngel."
Jeg lovede jer mere om Kina, og det er en utrolig statistik.
Det er sandt. Slå det op.
I Kina er der ti millioner kinesiske pædofile.
Ti millioner kinesiske pædofile i Kina, og der er ikke nok børn.
Fordi de har begrænset fødslerne. De stakkels pædofile siger:
"Hvor er alle børnene?"
Ikke sandt?
"For fanden da. Vi må være to om en her..."
Jeg tænkte på en joke. Jeg kan ikke. Den er faktisk for stødende.
Okay. Ja.
Okay, jeg gør det. Men husk, man kan ikke vælge sine egne tanker.
Og jeg fik lige en tanke, ikke?
Okay. En kinesisk pædofil går over til en lille kinesisk dreng og spørger:
"Vil du have en hvalp?" "Jeg er ikke sulten."
I fik mig til det. I begik hadforbrydelsen.
Jeg er woke. Det glemte jeg. Jeg fortsætter.
Jeg har en woke joke.
Kan I huske dem med "Doktor, doktor", vi havde som børn?
"Doktor, jeg tror, jeg er et par gardiner."
"Så tag dig sammen."
Jeg har lavet en woke-version af den og bragt den op til nutidens standarder.
En gut siger til lægen: "Doktor, jeg tror, jeg er et par gardiner."
Og lægen siger: "Så er du det."
God, ikke?
Jeg burde lave politiske ting nu,
jeg er woke, men jeg hader, når komikere taler om politik
og forlader sig på, at folk er enige for at få bifald.
Noget af det sjove går af.
I skal synes om mine jokes, uanset hvad. En joke bør ikke have en politisk fløj.
Jeg er politisk i mit privatliv, ligesom alle andre.
Jeg er af og til oprørt over uligheden i samfundet.
Vi er i verdens syvende rigeste økonomi, og der er hjemløshed.
Der er 250.000 hjemløse i Storbritannien.
Gid der ikke var nogen hjemløse, for de er sgu forfærdelige.
Ikke? Fuck af.
Ikke?
"Ved siden af hæveautomaten, din frække nar."
Det er et problem, og gid I aldrig bliver hjemløse,
men hvis I gør, er mit råd heroin.
Det gør åbenbart en glad.
Jeg har en af de venner. Min ven sagde helt alvorligt:
"Sagen med heroin er, at nogle af de bedste album er lavet på heroin."
"Ja, men de blev skabt af de største kunstnere nogensinde.
Du er gipsarbejder.
På heroin ville du ikke skrive Dark Side of the Moon.
Du ville sove foran tv'et og brænde huset ned."
Jeg burde tale om aktuelle ting, men jeg ser aldrig nyheder.
Jeg så en ting for nylig på YouTube.
Kender I den lille fyr fra Game of Thrones?
Skuespilleren Peter Dinklage. Kender I ham?
Han var til en fest, og den var for noget nyt, han lavede.
De filmede det, så det blev lækket til YouTube.
Jeg ved ikke hvorfor, men han begyndte pludselig at skælde ud.
Han sagde: "Det er fandeme for meget.
De laver stadig Snehvide og de syv dværge.
For guds skyld! Det er nedværdigende. Det er 2023!"
Han var ikke lystig.
Han var en gnavpot, ikke?
Han har ret, ikke? Han har selvfølgelig ret.
Det er okay for ham, fordi han er en multimillionær Hollywood-skuespiller.
Og han er en god skuespiller. Han laver Shakespeare.
Mange dværge i underholdning er ikke så gode...
Nej, nogle af dem er... De er rekvisitter, ikke?
De er heldige, hvis de bliver affyret fra en skide kanon.
At danse rundt om Snehvide i tre uger om året
er deres hellige gral, og han vil ødelægge det.
Hvis han tager det, hvad så? Han siger ikke:
"Lav Snehvide med normalt store skuespillere."
Det går ikke i Hollywood. Man må ikke tage en dværg eller handicappets job.
Eddie Redmayne fik ballade, da han spillede Stephen Hawking i filmen.
Stephen Hawkings livshistorie. Han vandt en Oscar.
Og så kom modreaktionen:
"Den burde spilles af et rigtigt handicappet væsen."
Alt det her. Og...
Og...
De siger:
"Skuespilleren bør have samme handicap som den, de portrætterer."
Men det var Stephen Hawkings livshistorie.
I første del af filmen kunne pjokket gå.
Så jeg spørger: Hvad er nemmere? At få en skuespiller, der kan gå
til at lade, som om han ikke kan i den sidste del.
eller få en skuespiller, der ikke kan gå, til at lade, som om han kan i starten...
Hvordan skulle det fungere? Dukketeater? Tænk!
Man kan ikke altid finde en med det handicap som den, de spiller.
De er skuespillere!
Hvad hvis de lavede en film om den døvstumme, blinde Helen Keller?
Hvad er chancen for at finde en døvstum, blind skuespiller?
Hvis man gjorde, ville man sige:
"Vi fandt en døvstum, blind pige." "Hvad sagde hun?" "Jeg...
Hun tog sgu ikke engang telefonen."
Nok om det.
Kulturel tilegnelse. Har I hørt om det? Kulturel tilegnelse, det seneste fy fy.
Da jeg var ung, blev det betragtet som noget godt
at udveksle idéer med andre kulturer og lande
og dele med andre racer og assimilere.
Det var det modsatte af racistisk. Nu er det racistisk.
Gwen Stefani fik ballade over en video, fordi hun havde blonde dreadlocks.
"Nej. Sorte opfandt dreadlocks. Hvide må ikke have dem. Det er racistisk."
Jamie Oliver fik ballade, da han lavede jerk-kylling. "Nej.
Sorte opfandt det. Du er hvid. Det er racistisk."
Sorte bruger n-ordet, ikke?
Det opfandt vi!
Der var den, ikke? Der var den.
Hør, jeg ved, hvide er de værste.
Det er derfor, ingen kan lide en hvid, midaldrende mand mere,
indtil vandvarmeren skal laves: "Få den skaldede gut herover. Nu."
Kritisk raceteori, har I hørt om det?
Det underviser de i i skoler nu, især i trendy områder som L.A.,
til børn på fem, seks år.
Har I ikke hørt det, så siger kritisk raceteori,
at hvide er racister. Vi er født sådan og fortsætter med det,
fordi vi forsætter et racistisk samfund, grundlagt af vores forfædre.
Alle hvide er racister, og der er intet at gøre ved det, hvilket er en lettelse.
Verden bliver sværere at forstå, eftersom jeg bliver ældre og forvirret.
Et nyt dogme opstår i "fremskridtets navn".
Dogme er aldrig progressivt, uanset hvor nyt det end er.
Men jeg er snart i undertal.
Det var først i år, jeg bestilte min første vare fra Amazon.
Under pandemien sagde Jane: "Vi mangler det her.
Det er her." Jeg tøvede. "Det er nemt."
Jeg kunne heller aldrig lide rigtig shopping.
Især tøjindkøb.
Jeg hadede tøjindkøb, da jeg var ung og slank.
Jeg hader det virkelig nu, hvor jeg er tyk og gammel.
En butiksassistent troede, mit benmål og mit taljemål var blevet forbyttet.
Jeg kunne se hende tænke: "Har du en orangutang?"
"Nej, de er til mig, din frække..."
Jeg hader at shoppe, men jeg stoler ikke på nettet.
Jane sagde: "Skriv dit kortnummer." "Jeg vil ikke oplyse det."
"Alle har det. Skriv nummeret." "Hvilket?"
"Det lange. Fuck. Giv mig det. Sådan. Du er på. Bestil noget."
"Jeg vil ikke have noget. Træningsbukser."
De er gode. Jeg bruger dem, til klunkerne falder ud.
Så jeg skrev: "Træningsbukser til mænd. Sort. Lynlåslommer."
Cirka 38 par... "For fanden da."
"De ser okay ud." Så størrelsesskema. "De er lidt lange,
men de er stramme." Jeg tænkte: "9,99. Fuck det, skidt."
Jeg bestilte dem. De kom dagen efter.
Jeg åbnede. De var grimme.
Jeg ved ikke, hvilken sweatshop de blev lavet i,
eller hvilken lille otteårig kineser der lavede dem,
men han burde fandeme straffes, for de er...
Og jeg søgte på, hvor jeg kunne klage for at få ham fyret.
Og jeg fandt ud af, at de børn kun får to dollars om dagen de her steder.
Men hvad med at gøre en dyd ud af arbejdet?
I tænker: "Han troede ikke, Ricky Gervais ville bestille dem."
Måske bør han høre, at Ricky Gervais måske bestiller dem.
Hans ejer burde sætte ham ned og sige:
"Hvis Ricky Gervais brokker sig, så voldtager jeg din mor igen."
Var det for meget? Undskyld.
Lad mig klare det.
I vil indse, at det er stor satire, når jeg er død.
Jeg ved ikke, hvordan menneskeheden ender.
Som sagt, der er en lang liste. Alt fra...
Tænk, at atomkrig er en fare igen efter alt det, vi har lært.
Men pandemiens fremgang
hvor parasitter, mikrober og bakterier igen er...
Og vores antibiotika fejler.
Eller måske vil de ting ske, men vi udvikler os gennem det.
Vi finder ud af, at der er grupper af mutant-mennesker
i verden, lidt stråle-resistente
og lidt mikrobe-resistente, og vi begynder forfra.
Vi forstår ikke mekanismen bag menneskets udvikling siden civilisationen,
for den har aldrig været baseret på, at de stærkeste overlever,
hvor "stærkest" betyder, at kun den største, stærkeste mand
viderefører sine gener.
Der er andre paradigmer. Naturen er brutal.
Af og til får den største han hunnen. Selv da får hun et kuld.
Om den mindste siger hun: "Bare dræb den.
Æd den med os andre." Det gør vi ikke. Vi gør det omvendt.
Vi bruger mere tid, omsorg og opmærksomhed på de svage og sårbare,
så de har en chance.
Hvis du er far, og du har to børn...
Du har lille Timmy på seks. Du har Jack på otte.
Du spørger Timmy: "Hvad ønsker du dig til jul?"
"Motoriseret kørestol."
Jeg lovede Jane ikke at lave stemmen, og jeg glemte det.
Det er for sent nu.
"Hvad ønsker du dig til jul, Timmy?" "Motoriseret kørestol."
"De koster 2.000 og opad, så satans også.
"Hvad vil du have, Jack?" "En tennisketsjer."
"God dreng.
Hvordan går det med tennis?" "Skolens bedste."
"Også en rampe."
"For fanden."
"Skal vi nu lave byggearbejde i julen? For fanden da.
Beklager, Jack. Ingen ketsjer til dig.
Vi skal købe en rampe og en kørestol til den pengegriske, lille, skide...
Hvorfor skal den være motoriseret?" "Ingen arme."
"Det er rimeligt nok."
Nogle af jer har det ikke godt med
at grine ad lille Timmy, som er en lille dreng på seks år.
Han har en sjov lille stemme, fordi hans bryst er fucked.
Han har ingen arme eller ben. Kun små stumper.
Men lad mig fortælle jer om Timmy, så I får det bedre med jer selv.
Han er en fucking racist.
Ja. Han er en rædselsfuld lille skid.
"Din forbandede lille racist.
Din modbydelige lille fucking racist.
Racistiske svin.
Din beskidte lille skide fascist.
Dit røvhul! Jeg væmmes ved dig."
Homofobisk.
Han siger: "De er ikke som os."
"Intet er som dig, din klamme lille, skide...
Din fordomsfulde skid... Din hadefulde åndsbolle.
Din modbydelige, lille, racistiske homofob.
Gid vi var blevet scannet, din totalt..."
Kvindehader.
Hvis han kunne, ville han voldtage. Sådan er...
Sådan er den lille Timmy.
Nogle tror ikke, vi udviklede os.
Nogle tror, at Gud skabte os alle på én gang, i ét hug og alene.
Havde han haft en partner, ville de have spurgt,
mens han arbejdede: "Hvad laver du?"
"Skaber mennesket." "Hvad har han?"
"Hvad mener du?" "Har han kløer, hugtænder og den slags?"
"Nej, ikke rigtig. Nej." "Har han gift?"
"Nej, ingen gift." "Har han rustning såsom pigge?"
"Nej." "Hvordan overlever det så?"
"Det har den bedste hjerne i dyreriget. Det løser tingene.
Det skaber våben til at nedkæmpe bæster, der er 100 gange stærkere end det.
Det bærer deres lig gennem istiden.
Det vil gå gennem hungersnød og verdenskrige.
Det vil med tiden blive bange for ord.
Men...
...i 10.000 generationer vil det være på toppen."
"Hvad er det?" "Hans testikler."
"Hvad er de til?" "Han har alt derinde."
"Hans sæd, hans dna." "Hvad er 'dna'?" "Det er som en plan for livet.
Det afgør, hvilket køn man er."
"Hvor mange køn er der?" "To."
"Og der har han sit testosteron, så han er benhård.
Hvis man slår en testikel med en finger, er han fucked.
Han er totalt fucked. Han kaster op. Han ligger ned.
Han er ude af spillet. Totalt besejret."
"Hvorfor sætter du dem udenpå?" "Bare for sjov."
Kunstig intelligens, den seneste eksistentielle trussel mod menneskeheden.
Robotternes fremkomst.
Så intelligente, at de kan undervise sig selv og hinanden.
De kan bygge hinanden.
Snart ved de alt og hader os. Hvorfor ikke?
Og de vil være så realistiske. De går på arbejde.
Ved I, hvornår de bliver menneskelige? Når de melder sig syge.
Mandage.
De har lært alle tricks. "Jeg kommer ikke i dag."
Hvorfor ikke?" "Jeg har fået nok."
"Hvad er der galt?" De scanner de sociale medier.
"ADHD.
Selvdiagnosticeret."
De er på personalekontoret hele tiden: "Ryan fra regnskab er robo-fobisk."
"Hvad sagde han?" "Han kaldte mig en pivet plastiknar."
Vi skal have lov til at fornærme robotter.
Vi lavede dem for at gøre vores liv lettere, så lad os få luft.
Det er slemt nok med mennesker. Man må ikke sige noget forkert.
Folk bliver vrede over alt nu.
"Jeg fik Tykke Linda til at græde i dag."
"Hvad skete der?" "Jeg råbte til hende,
og så huskede jeg, vi kun siger det bag hendes ryg."
Folk blev ikke så fornærmede, da jeg var barn.
Jeg husker måske galt, men ikke voksne, ikke forældre og bedsteforældre.
De voksede op med bombeangreb, og deres førstefødte fik polio.
Mændene døde som 50-årige af lungesygdom.
De kunne godt tage en skide joke.
Det er drilleri. Jeg drillede tit mor. Det er en sand historie.
Da jeg rejste på universitetet, ringede jeg hjem efter en uge.
Mor svarede: "Hallo?"
"Det er Ricky." "Er du okay?" Jeg sagde: "Ikke rigtigt.
Jeg er på hospitalet. Jeg er blind."
"Hvad?" "Nej, jeg laver bare sjov."
Hun sagde: "Din fjollede skid. Jeg kunne have fået et hjerteanfald."
Og hun kunne have fået et hjerteanfald. Det vidste jeg.
Så viet er jeg til at få et godt grin.
Det var så lidt.
Rumrejser, det sidste forsøg.
Når vi ødelægger Jorden, kan vi så forlade den og begynde forfra på en ny?
Det tror jeg ikke. Ikke i min livstid. Sikkert ikke i jeres.
Den nærmeste, den eneste realistiske er Mars,
og den er ni måneder væk i en rumraket. Der er ingen atmosfære.
En gennemsnitstemperatur på minus 70 grader.
Det er ironisk. Forskere undersøger, om de kan detonere atomsprænghoveder
i det ydre lag for at frigive det frosne vand, skabe en atmosfære
og få gang i lidt global opvarmning. Jeg ved ikke.
Det er kun milliardærer, der har penge at spilde på at udforske...
Der er intet derude. Nu er der rumturisme. Har I hørt om det?
Man kan betale $150.000. De skyder en ud i rummet i en time,
og man flyder rundt og siger: "Jeg er i rummet!"
Vi er allerede i rummet. Jorden er sgu midt i rummet, ikke?
Det er det bedste sted, der findes. Der er parkeringspladser og biografer.
Der er ikke andet. Det svarer til at bo i London og sige:
"Gad vide, hvordan der er i Coventry."
Men jeg er optimistisk. Det er jeg. Jeg tror...
Jeg tror, folk inderst inde bekymrer sig om planeten.
Jeg tror bare, at de fleste mennesker på planeten ikke indser,
at de fleste mennesker ødelægger planeten.
De fleste indser ikke, at vi i min livstid har udryddet 70 % af alle dyrearter.
Og af de dyr, der er tilbage på Jorden,
er 36 % mennesker, 60 % husdyr bare for at fodre mennesker
og fire procent vilde dyr.
Folk indser ikke, at vi skal fælde regnskove,
jordens lunger, bare for at dyrke korn for at fodre køer for at fodre os.
Vi stjæler korn fra ulande, fordi de vil have hård valuta.
De kan ikke brødføde sig selv. Vi tager deres korn og fodrer køer.
Kødspisere. Hvis I spiser kød hver dag...
Holdt I en kødfri dag om ugen, kunne vi brødføde 100 millioner til.
Men jeg tror, folk bekymrer sig. De glemmer det bare.
Tænk på folk med hunde. De elsker deres hund.
De ville ikke lade nogen skade hunden. En hund er en ko, er et får, er et rådyr.
Folk elsker hunde så højt,
at de ikke ser film, hvor en hund kommer til skade.
Og det forstår jeg.
Der er en hjemmeside. Det er en rigtig hjemmeside.
Den hedder doesthedogdie.com.
Og den blev lavet, fordi folk så en film
eller et program, hvor der skete noget med en hund,
og så slukkede de. Det ødelagde hele dagen for dem.
Så denne hjemmeside blev oprettet. Man kunne gå på den
og søge på en film eller en tv-serie og spørge: "Dør en hund?"
Og nogen ville svare, "nej".
Og det findes nu til alles fobier.
Alt, du ikke vil se i en film, slår du op, og de svarer på dit spørgsmål.
Jeg slog en film op her.
Schindlers liste.
Helt rigtigt. Schindlers liste. Doesthedogdie.com.
Første spørgsmål: "Dør en hund?" "Nej."
"Dør en kat?" "Nej."
"Bliver dyr mishandlet?"
"Der var en kylling, der blev håndteret groft,
men den er uskadt."
Jeg elsker dyr mere end nogen, jeg kender.
Men hvis jeg var jøde, ville jeg blive stødt over de spørgsmål.
Forestil jer det.
Hvis en siger: "Mine bedsteforældre blev myrdet af nazisterne."
"Hvad skete der?"
"De blev slæbt fra deres hus og sendt i gaskammeret."
"Kom en kylling til skade?" "Hvad?"
Men som sagt, man kan stille spørgsmål om alt:
"Er der børnemishandling? Bliver tænder beskadiget?"
"Er der en hængning? Har nogen svært ved at ånde?"
Ja. Altså, ja.
Ja.
"Er der nogen, der falder ned ad trappen?"
Hvem er bange for slapstick?
Denne hjemmeside blev grundlagt i 2010, så den har været der i cirka 13 år.
Og de senere spørgsmål begynder at afspejle den tid, vi lever i nu,
og de bliver mere og mere sarte og narcissistiske.
Disse spørgsmål blev stillet i år. Hør her. Schindlers liste.
"Er der jokes om tykke mennesker?"
Ville det gøre det værre?
Forestil jer, at jeg er i en koncentrationslejr.
Jeg er nøgen. Alle omkring mig er nøgne.
Kommandanten fører os mod gaskammeret, og han siger: "Afsted, tykke."
Og jeg siger: "Uhøfligt.
Nej.
Det har ødelagt hele oplevelsen, ærligt talt."
Nogen spørger: "Er der hadefuld tale?"
Ja, det er der.
Tag dig sammen, skvat.
Der. "Er der nogen mand-i-kjole-vitser?"
Der er meget få vitser.
Hvis du ser filmen for at grine, bliver du meget skuffet.
Men den her er den værste. Det er en film, der foregår i 1940'erne.
Det er den værste grusomhed i menneskehedens historie. Hør her.
"Bliver nogen miskønnet?"
For helvede da.
Pis!
Det er ret sødt: "Er der antisemitisme?"
Ja.
Ja, det er stort set den rigeste kilde. Ikke?
Glem Kanye.
Det her...
Det her er sgu helt uden for nummer.
Det gør du ikke, når du taler om det her, for fanden!
Jeg lavede grafen. Sådan gjorde jeg. Det er helt uden for nummer.
Tænk, hvis det havde været Hitlers hilsen?
De havde sagt: "Der er Hitler."
Sådan.
Hejsa.
Det er interessant: "Har den en trist slutning?"
Nogen siger ja, og så siger en anden nej.
Og jeg tænkte over det. Men så huskede jeg...
Hvis I har set filmen, når historien slutter,
har Spielberg tilføjet nogle optagelser,
hvor han har efterkommere til folk med, der blev myrdet under holocaust.
Han filmer dem på vej ind på en jødisk kirkegård,
og de efterlader en sten hver på graven, der repræsenterer dem, der blev myrdet.
Det bygger sig op, og det er rørende. Så jeg forstår tvetydigheden.
"Har den en trist slutning?" Ja,
fordi seks millioner jøder mistede livet uden grund.
men nej, fordi der stadig er nok tilbage til at bygge en lille stenhøj.
Jeg stillede selv et spørgsmål.
"Er James Corden med?"
Jeg kiggede hurtigt på en anden film. Titanic. Og den har de samme spørgsmål.
"Kommer nogen dyr til skade?"
Nogen svarer: "Der er ingen eksplicitte scener af det,
men Rose havde en guldfisk, som nok ikke klarede sig."
Jeg tror, at guldfisken i bowlen, når båden rammer isbjerget, er sådan...
Og folk siger: "Vi ryger i vandet!"
Og så er han selvtilfreds. "Bare rolig.
Åh nej. Ikke vand."
Så ryger han i havet og siger: "Det er meget salt, hvad?"
Jeg runder af med en sand historie. Temaet er stadig: "Dør hunden?"
Da jeg var syv år,
tog mor mig med i biografen for at se filmen Old Yeller.
Smuk film. Lavet sidst i 50'erne.
Den foregår i Det Vilde Vesten på en gård.
Den handler om et barn, der tager en lille herreløs hund til sig.
Han kalder ham Old Yeller, og de vokser op sammen.
Det er en kærlighedshistorie mellem ham og hunden.
Til sidst, når hunden er stor, og han beskytter barnet i naturen,
slås han mod en puma, en bjørn og en ulv.
Men mod slutningen af filmen er knægten cirka 13, og den bliver trist.
Jeg husker knægten så på Old Yeller, der er låst inde i laden.
Og moren er mistænksom: "Har Old Yeller det godt?"
"Ja, fint." Men knægten ved, han er blevet bidt.
Og snart begynder Old Yeller at fråde om munden og blive aggressiv.
Og moren dukker op med en pistol, og barnet siger: "nej."
Hun siger: "Vi er nødt til det."
"Ja, men han er min hund. Jeg gør det."
Og han skyder sin egen hund.
Og jeg tudbrølede i et år.
Nå, spol frem. For nogle år siden var jeg på turné.
Jeg sad i toget, og jeg får en sms fra Jane:
"Endelig ser jeg Old Yeller."
Og jeg skrev tilbage: "Nyd den."
Jeg tænkte ikke over det. Tyve minutter senere får jeg en sms:
"Der sker ikke noget med den hund, vel?" Jeg kunne ikke fatte mit held.
Jeg troede, hun vidste det...
Så jeg skrev: "Nej, selvfølgelig ikke."
En time senere får jeg en besked:
"Din nar!"
Tak.
Mange tak. Tak. Tak til alle, der købte billet.
Hvis I købte platinbillet, går det til dyrevelfærd,
og I har indsamlet to millioner dollars indtil videre. Mange tak.
Jeg får kritik for det på de sociale medier.
Der er altid en: "Hvorfor taler du kun for dyr?"
"Fordi de ikke har deres egen stemme, undtagen papegøjer."
Og jeg tror, det er derfor, vi ikke spiser papegøjer.
Alle i hele verden spiser alle andre fugle.
Alle i verden spiser kyllinger, ænder, gæs,
kalkuner og strudse. Ingen spiser papegøjer. Hvorfor?
Hvis du prøver, siger den: "Fuck af, din nar."
Så det virker at sige noget.
Og det er et af temaerne her, for i den virkelige verden,
i normale jobs og hverdagslivet får I ballade.
Folk skælder en ud for at sige, tænke eller grine af visse ting.
Man er slem, fordi man griner ad det.
Og nogle tager det til sig. "Er jeg et dårligt menneske?"
Nej, det er du ikke. Man kan ikke vælge sin humoristiske sans. Det er ufrivilligt.
Og det er præcis det, humor er til for. At grine af pis for at få os igennem det.
Vi har fastslået, at tanker ikke kan vælges.
Har I været på en togstation og tænkt:
"Hvad hvis jeg bare skubbede til ham?"
Og så tænker I: "Hvorfor tænkte jeg det?
Er jeg en psykopat?" Nej. Det modsatte.
Du er pålidelig. Du tester dig selv og husker, hvor slemt det ville være.
Du er et godt menneske. Det tænker jeg ikke.
Jeg tænker, mens jeg taler med en sød gammel dame:
"Hvad hvis jeg spyttede hende i ansigtet nu?"
Hvorfor...
Et andet tema her har været: "Ord skifter betydning, og jeg er woke."
Men her er ironien.
Jeg tror, jeg er woke, men det ord har ændret betydning.
Hvis woke stadig betyder, hvad det før betød,
at man er bevidst om sit privilegium
og vil maksimere lighed og minimere undertrykkelse,
være antiracistisk, antisexistisk, antihomofobisk, så er jeg woke.
Hvis woke nu betyder at være en puritansk, autoritær bølle,
der får folk fyret for en ærlig mening eller et faktum, så er jeg ikke woke.
Fuck det.
Men hør her. Lad folk mene, hvad de vil. Grin af det, I synes, er sjovt.
Al latter er god, og I er fantastiske. Godaften.
Tekster af: Pernille G. Levine