Jim. Vent litt.
Jeg har motgift.
Faen ta den jævelen.
Jim...
Du var en avledning.
Bommet.
Jeg vet hva du tenker, Batsy.
"Så bortkastet."
Det er det nok ikke.
Tydeligvis er det mange flere kommissær Gordoner der det kom fra.
Vær så snill og ta deg av dette bråket.
Jeg kan ikke høre meg selv tenke.
Bats, jeg tror du kjenner Solomon Grundy.
Dette er Killer Croc. Har du møtt ham?
Så mange jordkloder.
Hvordan klarer man å holde styr på alle?
Stille, takk! Holder på å sikte.
Herregud, da.
Ikke tving meg til å komme dit.
Hvis du skyter det tårnet, Joker, så dør hele planeten.
Du skjønner, det er det alle sier.
Men hvordan kan jeg vite at det er sant med mindre jeg trekker av?
Bang.
Jeg sa du skulle holde deg unna dette.
Håndtaket ville ha truffet hodet hans.
Vi er ikke mordere.
Du lærte oss godt opp. Vi vet hva vi gjør.
Jeg lærte dere ikke opp.
Du trengte hjelp.
Da Justice Society fikk oppgaven med å lete etter Flash,
var det jeg som ga dem oppdraget.
Et håpløst oppdrag.
Flash er død.
Han er savnet.
Det var ingen vitner. Ikke noe lik.
Det siste jeg trengte, var en gjeng med dilettanter
og eldre som gikk i veien for meg.
Dette er ikke engang din Jord.
Tårnet på denne jordkloden står midt i Gotham.
Det gjør den til min verden.
Og jeg jobber alene.
Hvem døde og gjorde deg til konge?
Alle på Jord-3.
Dette begynner å bli pinlig.
Jeg har møtt mange leger i mitt liv,
men ingen av dem har noensinne gitt meg taushetskuren.
Kanskje det er en ny teknikk,
et subtilt forsøk på å slite meg ut.
Få meg til å snakke. Er det tanken?
Greit.
Jeg vet alt om denne prosessen.
Psykoanalyse.
Alt startet for 25 år siden på den engelske landsbygda.
Jeg var en helt vanlig gutt som het Charles Halstead.
Nesten vanlig, da.
Jeg var veldig ensom. Elsket bøker.
Skatten på sjørøverøya, Svartskjegg, "Ohoi, kamerat", den typen ting.
Jeg hatet andre barn.
De ga meg dundrende hodepine.
- Voksne også, for å være ærlig. - Ta ham med inn!
Jeg er ikke noen tankeleser.
Heller en som leser følelser.
En hyperempat.
Jeg føler det du føler.
Det er forferdelig.
Jo flere folk, jo flere følelser, desto mer smerte.
Det virket som om hjernen min forsterket alle følelsene jeg tok inn,
før jeg sendte dem tilbake.
En slags tilbakemeldingssløyfe dukket opp.
Foreldrene mine hatet ikke hverandre mer
enn andre ektepar,
før jeg halte det ut av dem.
Jeg er sikker på at de fleste barn,
ved å se foreldrene sine prøve å myrde hverandre,
ville ha følt akkurat det samme som jeg.
Som om det var verdens undergang.
Satellitt.
En liten rest fra Krypton, Monitor.
Den er så liten at jeg nesten ikke la merke til den.
Det er ingen skade på skjoldet.
- Rest? - Rest, tilsynelatende inneholdende
en ung kryptoniansk kvinne, som akkurat nå kveles.
Satellitt, jeg syns at døden til denne skapningen
er distraherende.
Ti milliarder kryptonianere er døde eller vil snart være det.
Du har vært vitne til uante galaktiske utryddelser.
Hvorfor plager dette deg, Monitor?
Jeg foretrekker å skildre alle fenomener
på avstand.
Fjern den, vær så snill.
Hva har du gjort?
Å ta den ombord var den eneste måten å sikre at den ikke hindret sikten din.
Bare vær rolig,
hun vil snart dø av strålingseksponering.
Den kan ikke dø på Satellitten.
Det ville vært uholdbart.
Du vet hva som må gjøres.
Foreldrene mine klarte ikke helt å drepe hverandre,
men de hadde fått nok av meg.
Løsningen deres var typisk britisk.
Internatskole, i Bayern, intet mindre.
Ingen vits å ta noen sjanser.
Som du sikkert kan forestille deg,
gjorde den uanstrengte ondskapen til 100 ungdomsgutter
at situasjonen min forverret seg kraftig.
Ting var ofte anstrengt.
Klassekameratene mine la så til de grader merke til meg,
at de ga meg et kallenavn,
kanskje fordi jeg ikke ville gi dem gleden av å høre meg skrike.
Du må spise noe.
Dette næringsstoffet er en eksakt kopi av en populær rett i hjemverdenen din.
Hva er galt med den?
I tillegg til strålingsforgiftningen og nær-døden-opplevelsen,
har hun vært vitne til utslettelsen av hele arten sin,
og mistet alle hun noen gang har kjent.
Hun har også en kranial knusningsskade etter sammenstøtet med kapseldøren.
Dersom du spiste med henne, ville det kanskje vekke et sanseminne.
Eller hvis du foretrekker det, kan vi kaste henne ut av en luftsluse.
Jeg har ikke absorbert energi på denne måten på 100 millioner år.
Vil du ha en serviett?
Den ubønnhørlige mishandlingen
ga meg en utilsiktet velsignelse.
Jeg begynte å lære meg
å kontrollere kraften min.
Nød lærer naken kvinne å spinne.
Jeg oppdaget at de fleste menneskelige handlinger er diktert av følelser.
Ikke fornuft, ikke altruisme,
ikke engang selvoppholdelsesdrift.
En forfengelig, forbigående følelse
overstyrer dem alle sammen.
Litt etter litt tok jeg over hele skolen,
og formet den etter innfallene mine.
Jeg lærte at den vonde kakofonien
av så mange menneskers motstridende følelser kan lindres
ved at alle føler den samme følelsen.
Hvor er jeg?
Du er på en Monitor-satellitt,
et kvasi-selvbevisst fartøy som eksisterer utenfor normalt tidsrom,
og som er skapt for å observere og dokumentere himmelske hendelser.
Hva er du?
Jeg er Monitoren som er tildelt dette fartøyet.
Hvem er jeg?
Du er Kara Zor-El fra planeten Krypton.
- Er det hjemmet mitt? - Ja.
Kan jeg dra hjem nå?
Ikke akkurat nå, Kara.
Jeg trenger hjelp av deg her på Satellitten.
Men kan jeg dra hjem senere?
Kanskje, barn,
når jobben vår her er gjort.
Hvem er du?
Jeg er Mar Novu. Jeg er en Monitor,
en rase av vesener så gamle at det er hinsides din forståelse.
Vi observerer og registrerer alle hendelser i dette universet,
og dem rundt det.
Vi bevitner, men er forbudne fra å blande oss inn.
Hvorfor?
Fordi...
Vi er Monitorer.
Er ikke ønsket mitt den tidløse humanitære drømmen, doktor?
Enhet og likeverd.
Alle mennesker føler det jeg føler, hele tiden.
Paradis.
Innen den tid, hadde Det tredje riket kommet til makten,
til og med i vår lille landsby,
så da ingen hadde hørt noe fra skolen på en stund,
ble politiet sendt for å etterforske.
De var ikke tilstrekkelig forberedt.
Monitor, er du her inne?
Han er ikke her, Kara.
Og det burde ikke du være heller.
Hva er dette for et sted, Satellitt?
Hangardekket. Det er egentlig ingenting her som vil interessere deg.
Det er sikker på tide å fortsette med leksjonene dine, Kara.
Din forståelse av strukturen i Multiverset er ganske mangelfull.
Jeg vet kjenner denne gjenstanden.
Kara, vær så snill å gå vekk fra den.
Og det virker som om den kjenner meg.
Denne fikk meg hit.
Fra... Krypton.
Det er vakkert.
Jeg husker moren og faren min.
Jeg vil dra dit. Nå.
Ta meg med tilbake til Krypton.
Kan ikke etterkomme.
Krypton er ikke lenger et levedyktig reisemål.
Jeg liker nazister.
De er allerede så hjernevasket,
at å kontrollere dem er bare barnemat for meg.
Jeg måtte det knapt.
Hat og frykt er enkelt.
Men hengivenhet, beundring,
det er vanskeligere.
Jeg må innrømme at det krevde litt innsats å manipulere krigsmarinen
til å tilby meg en stilling som kaptein på en handelsbåt.
Dette var tyske skip,
fordekt som frakteskip med nøytrale farger.
Vi signaliserte "Mayday" til allierte skip,
og når de såkalte redningsmennene kom nær nok...
Overraskelse.
Vi sprengte dem i stykker.
Eller hvis de overga seg,
så tok vi lasten deres,
og deretter sprengte vi dem i stykker.
Jeg kunne more mannskapet mitt med å få fienden til å heie på oss
mens de sank i Atlanterhavet.
Lenge leve Det tredje riket.
Seier til Tyskland.
Endelig var jeg blitt den piraten jeg alltid hadde ønsket å være som barn.
Det var for bra til å vare.
Det var over. Ingenting kunne redde meg.
For å være ærlig, så nøt jeg stillheten,
men jeg sendte ut tankene mine en aller siste gang.
For sikkerhets skyld.
Det var en av de få gangene i livet mitt
hvor jeg faktisk ble overrasket.
Helt ærlig, så var det mye vanskeligere med ham enn de andre.
Havkongens mentale forsvar er sterkere enn du tror,
for en mann med gjeller.
Men til slutt...
Vel...
...er alle en skuffelse.
Du er sent ute til ernæring,
og du glemte helt timen i kronologisk forskyvningsfysikk.
Du må lære selvdisiplin hvis du skal...
Du løy!
Jeg husker alt.
Du kunne ha stanset det, eller i det minste spart millioner,
men du gjorde ingenting!
Å ikke blande oss inn har vært hellig for rasen min
siden før solen din eksisterte.
Du sa du skulle ta meg med hjem.
Jeg har ikke noe hjem. Du beholdt meg her som et dyr i bur.
Vi har skapt et hjem for deg.
Et bur!
"Kom og se den siste levende kryptonianeren."
Du er ikke den siste kryptonianeren i denne virkeligheten.
Det er én til...
...på denne kloden med ville primitive.
De er som deg, bare overfladiske.
Jeg vet ikke hvordan slektningen din takler det.
Slektning?
Kal-El er fetteren din.
Er Kal-El i live?
Og du har holdt meg her i...
Jeg vet det ikke engang! Hvor lenge har jeg vært fange her?
Satellitten eksisterer i mange universer samtidig.
Tid, slik du kjenner det, betyr ingenting her,
og du er ikke en fange.
Jeg er ferdig med å vente og se og ikke gjøre noe.
Jeg er det motsatte av deg, og jeg har tenkt til å gjøre noe.
Det er forbudt å blande seg inn.
Bare følg med.
Derfra var det enkelt
å skape en allianse mellom Atlantis og Det tredje riket.
Men jeg kjeder deg nok i hjel, doktor.
Tilgi meg.
Det var tross alt du som inviterte meg hit.
Du har noe til meg.
Det er i alle fall det de sier. Så vær så snill...
Snakk.
Ikke i humør til å snakke?
Det blir du snart.
Sinnet ditt er tydeligvis for ødelagt til at jeg kan nå deg.
Det er ingenting igjen.
Sa du noe?
Å, det er deg.
Beklager. Jeg var mange verdener unna.
Det fungerer ikke.
Det er for mange av meg.
Her, der,
og i så mange andre virkeligheter.
Samtidig.
Folk tror jeg er gal.
I virkeligheten har jeg et fantastisk fokus.
Ærlig talt, Charles.
Er det sånn den mektige Psycho Pirate skal oppføre seg?
Særlig siden jeg er i ferd med å gi deg en gave,
evnen til å reise mellom virkeligheter.
Kom nærmere.
Hold deg unna.
Jeg vil ikke ha det.
Du får det allikevel.
Du har en rolle å spille i krisen som kommer.
Vakt!
Åpne døren.
Få meg ut herfra nå!
Enda et tapt univers.
Antimateriebølgen viser ingen tegn til svekkelse eller nedgang.
Mens den hopper mellom virkelighetene så økes kraften faktisk av...
...Satellitt.
Er ødeleggelsen av alle universene kjedelig for deg?
Sjekker du Kara igjen?
Hun er et forbausende vesen, Monitor.
Og vi har i oppgave å observere.
Alle viktige hendelser, Satellitt.
Dette er betydelig.
Hun kjemper mot Brainiacs forsøk på å gjenskape dette universet.
Brainiac har Mirakelmaskinen
og bruker Den mørke sirkelen.
Oppgaven hennes er håpløs.
Og likevel kjemper hun videre, på tross av umulige odds.
Ja.
Ja, det gjør hun.
Det er nesten...
...beundringsverdig.
Det ser ut til at Kara har slått oddsen.
Kal-El?
Kara.
- Satellitt? Hva er det du... - Jeg beklager, Kara.
Du!
Kara, denne forestillingen er under din verdighet.
Du vet at Monitor-skjold er ugjennomtrengelige mot alle angrep.
Da får jeg bare rive fartøyet i stykker med mine egne hender.
Ikke gjør det.
Jeg klarte nesten å overbevise meg selv om at dette var et mareritt.
Men så kommer du
og river meg bort fra den nye verdenen min midt i...
Du kom tilbake til denne verdens 21. århundre
for å lete etter din savnede kjære, Kal-El,
og mennesket kjent som Batman.
Hva vet du om dette? Bortførte du dem også?
Vi har ikke tatt noen, men Monitor vet hvor de er.
Kara, vennene dine
og alle livsformer er i større livsfare enn du kan forestille deg.
Men kanskje er det noe vi kan gjøre.
Og folket ditt, Monitorene, kan ikke stoppe det?
De vil ikke.
De bare ser på,
mens antimateriebølgen utsletter all eksistens,
til og med deres egen.
Tror du planen din har noen mulighet til å lykkes?
Logisk sett? Nei.
Men du har bevist for meg at bare ved å ta grep,
kan man forvandle undergang til frelse.
Er du klar?
Å gi meg en porsjon av livskraftenergien din...
Er du sikker på at det er nødvendig?
Etter å ha møtt deg, har jeg lært å ikke være sikker på noe.
Det jeg vet, er
at dette er farlig.
Så sett i gang.
Det var det, antar jeg.
Charles Halstead, opprinnelig fra Jord-2, du trengs.
Er jeg det? Jeg forstår. Og hvem er så du?
Jeg er en Harbinger som varsler om ødeleggelse av din verden.
Jeg er sendt for å samle jordas største forkjempere.
Jeg tror du har kommet til feil sted.
Jeg kjenner til evnen du har til å flytte deg mellom virkeligheter.
Du har reist til mange jordkloder for å prøve å gjenskape dem i ditt bilde,
men du har alltid feilet.
Vel...
Prøv, prøv igjen.
Nabouniverset er blitt utslettet.
Snart vil alle virkeligheter ta slutt,
og da får du ingenting å herske over.
Monitoren kan hjelpe deg.
Du har begynt å fascinere meg. Hvem er denne Monitoren?
Han er den eneste skapningen i det kjente universet
med kunnskap og lyst til å redde alle virkelighetene.
Er han det, du?
Jeg håper det.
For alles skyld.
- Jord-21, alt klart. - Jord-18, alle...
Vent litt.
Jeg har fått kontakt.
Kan du bekrefte det, Jord-18?
Det er helt på randen av synsfeltet mitt, men...
Det er bekreftet. Spenn dere fast, alle sammen.
Monitor Satellitt til alle jordkloder.
Rød tilstand. Antimateriebølge oppdaget i Jord-18-universet.
Slå på alle tårnene,
begynn planetarisk fasering.
Godt jobbet, Clark.
Kom deg ut derfra nå.
Det gamle kryptoniske synet er ikke det det pleide å være.
Det får fortsatt jobben gjort, kjære.
Vær så snill, dra tilbake til Jord-18.
Tårn null på maksimal effekt.
Alle tårnmottakere i drift, Mr. Terrific.
Takk, dr. Hoshi.
Og det er bare Michael.
Bølge akselererer. Forbered sammenstøt, tårn 4.
Alle andre tårn, øk kraften.
Så fort Jord-18 faser ut, kommer den mot dere.
Må Gud hjelpe oss all sammen.
Satellitt, dette er Jord-17.
Tårnet vårt er overopphetet igjen. Jeg kunne trenge litt hjelp.
Forstått, Superman. Sender nå.
Det er behov for deg.
Kara?
Kara!
Gå inn i transmat-kammeret, er du snill.
Kara! Kan jeg få litt hjelp her?
Ok, Kara. Sett i gang.
Takk, Superman.
Vi har virkelig ikke infrastrukturen til å ta oss av noe sånt som dette.
Dere gjør en god jobb, med tanke på situasjonen deres her.
Jeg får hjelpe dem med å erstatte kjølevæskerørene før den neste treffer.
Farvel.
Opp med humøret. Vi klarte det. Alle klarte seg.
Hurra.
Vi reddet den radioaktive slaggjorda.
I hvert fall frem til neste antimateriebølge.
Kos dere, Atomic Knights.
Jeg skjønner at dette ikke er lett for deg.
Brainy er død.
Dawnstar oppløste seg i armene mine.
Du husker ikke Krypton engang.
Jeg mistet hele verdenen min.
Og nå får jeg et nytt hjem.
Borte! Nei. Verre. De har aldri eksistert.
De vil aldri eksistere.
Jeg ser at dere lyktes.
Forbered trans-mat tilbake til Satellitten for nye oppdrag.
Han bare så på, ikke sant?
Adoptivfaren min sto bare og så på da Krypton eksploderte.
Han reddet deg.
Jeg blokkerte sikten hans.
Nei, nei, ikke her.
Kamandi til Satellitt.
Det har skjedd en feil. Du sendte meg tilbake til min jordklode. Jeg sa det jo.
Jeg beklager, Kamandi.
Jeg vet du hater å være der, men det er noen releer på det tårnet
som må byttes ut,
og du er den eneste som kjenner til jorda etter Den store katastrofen.
Du aner ikke hvordan det er her.
Jeg er alene. Den siste gutten på jorda. Det siste mennesket.
Ikke denne gangen, gutten min.
Vi har sendt en spesialist som kan hjelpe deg.
Superman ut.
Jeg tror han mener meg.
Nei!
Forsiktig nå, unge mann.
Jeg kan ikke dø på denne måten.
Du kjenner meg ikke.
Jeg er Solovar fra Gorilla City på Jord-1.
Og jeg vet hva det betyr å være i mindretall.
Løgner.
Arten din har jaktet på meg hele mitt liv.
Lærte meg å løpe, gjemme meg,
overleve!
Lær én ting til, da.
Å stole på.
Det er nok, vær så snill. Jeg er ferdig.
Jeg klarer ikke... Jeg kan ikke gjøre noe mer.
Du er den eneste som kan gjøre det.
Uten at du sender ut ro og selvtillit,
vil det bli panikk og kaos på alle de overlevende jordklodene.
Det er for vanskelig.
Varme,
medfølelse, omsorg.
De er altfor komplekse, selv med denne forsterkeren.
Jeg er lei for det.
Jeg har ikke nok kraft til å påvirke så mange mennesker.
Men...
Nei, nei, glem det. Det er umulig.
Hva da?
Det er åpenbart at du har en nesten ufattelig kraft.
Hvis du gir meg bare en brøkdel av den,
kunne jeg hjelpe så mange på alle de forskjellige jordklodene.
Men det er umulig.
Hvorfor er det umulig?
Fortiden min er en åpen bok for deg.
Å stole på meg ville vært galskap.
Å lære å stole på noen var begynnelsen av visdom for meg.
Hva er det du gjør?
Utrolig.
Kraften.
Mar Novu... hvorfor?
Jeg er veldig gammel, Charles.
Men først nå har jeg begynt å forstå at kunnskap er nesten ubrukelig...
...uten en viss grad av tro.
Greit. La oss vurdere det lille vi vet.
Ærlig talt.
- Vi har vært gjennom dette. - Nettopp.
For det første, det vi egentlig trodde var en engangstrussel,
en antimaterie-tsunami,
viste seg å være en pågående storm med flere bølger.
Bølgene kan endre seg i hastighet, intensitet,
og kommer helt uten noe som helst forutsigbart mønster.
Nøyaktig slik bølger ikke oppfører seg.
Ukarakteristisk oppførsel fører til mange ubehagelige spørsmål.
Under den gordanske krigen,
ble thanagariske fanger vekket av fangevokterne sine til alle tider
som en torturmetode.
Tortur innebærer en torturist.
Sier du at dette ikke er et kosmisk naturfenomen,
men et angrep fra et sansende vesen?
Det er latterlig.
Selv om et svar virker latterlig, betyr det ikke at det ikke er riktig.
Kanskje i din verden, din raring.
Hvem inviterte denne konspirasjonsfyren, egentlig?
Jeg geiper til deg.
- Han er rar, men har ofte rett. - Vi kaster bort tiden.
Du leser nok Ayn Rand uten ironi.
Kan vi få litt fokus her?
Alle verdenene deres er i fare, og spørsmål er ikke bare velkomne,
men nødvendige for den vitenskapelige metoden.
Faktum er fortsatt at, uansett kilde,
så vil disse angrepene fortsette å komme i alle universer til alle jordkloder.
Og det er bare et spørsmål om tid før et av tårnene våre gir opp.
Til slutt vil alle sammen gjøre det.
Alt tar slutt... for alltid.
Siden vi ikke kjenner kilden, kan vi ikke angripe den.
Det eneste andre alternativet er flukt.
Og det er ingen steder å dra.
Du er nok inne på noe der.
Flykte til ingensteds.
Det finnes en teoretisk dimensjon kalt Netherspace.
Hva om vi bruker tårnene til å kringkaste transmitterstrålen
for å flytte alle jordklodene dit?
En prisverdig idé.
Dessverre
er kraften som kreves for å flytte de verdenene...
...nesten uberegnelig.
Du lurer ikke noen som helst.
Hallo.
Jeg vet nøyaktig hvem du er, doktor Spectro.
Det var et helt liv siden.
Jeg er kjent i mange forskjellige verdener med mange forskjellige navn.
Jeg prøver å matche navnet til verdenen.
"Spectro."
Et latterlig navn på den latterlige verdenen din.
Jeg het Rainbow Warrior på en annen.
Fortalte dem at jeg egentlig het Roy G. Bivolo.
Som regnbuen?
Rød, oransje...
Ingen skjønner det.
Du kan ikke sjarmere deg ut av dette, doktor.
Jeg skal fortelle alle at du er en farlig kriminell sosiopat.
Sosiopat?
Du trenger en skikkelig diagnose fra en profesjonell til å si det.
Dessuten
liker du meg.
Du vet at kreftene dine ikke fungerer på meg, Spectro.
Viljen min er... for sterk.
Min fortsatte eksistens, smertefull som den er,
er min primære impuls.
Kort sagt,
jeg har ikke noe annet valg enn å hjelpe deg med å redde universet.
Hva... hva skjer med meg?
Beetle, gjør noe!
Spectro?
Jeg har alltid likt den fyren.
Satellitt, dette er Jord-19.
Jeg har avviket i sikte.
Dette er den korteste perioden mellom bølger som vi har opplevd.
- Er dette et bekreftet syn, Hawkman? - Uten tvil.
Faktisk virker det som om lyset er skarpere enn før.
Skarpere? Det liker jeg ikke.
Disse bølgene er allerede inkonsekvente.
Dette er Jord-1. Jeg ser noe her.
Det ser mer intenst ut på en eller annen måte.
Start opp alle tårnene umiddelbart.
Satellitt, noe er annerledes med denne.
Det er ikke noen bølge.
Jord-2 til Satellitt.
Et blendende lys her, men ikke mye skade.
Flere varsler kommer inn og rapporterer det samme, Batman.
Kanskje denne var defekt.
Kanskje.
Satellitt, rapporterer en uvanlig utvikling fra Jord-2.
Hvis det er for å fortelle oss at noen slags skyggedemoner
skreller seg selv av veggene,
så spar på pusten. Du er ikke så spesiell.
Vi har omtrent en million av dem å ta oss av.
- Du store Cæsars spøkelse. - Jeg skulle ønske det bare var det.
Velkommen til helvete.
Hvor er jeg?
Ingen steder.
Her.
Inni meg.
- Hvorfor hjelper du dem? - Hva?
- Hvem? - De andre.
Ham. Spesielt ham.
Monitoren?
Ja.
Monitor.
Hvem er du? Har du et navn?
Hva er et navn?
Det er bare et ord som betyr deg,
som Charles eller Monitor.
Ikke som Monitor!
Ingenting som ham! Han motarbeider meg.
Du er tydeligvis ikke som ham.
Du er det motsatte av ham.
Du er Anti-Monitoren.
Ja.
Anti-Monitor. Ja.
Men hvorfor hjelper du ham?
Hvilket annet valg har jeg?
Du kan endre de andre, Charles.
Få dem til å føle det du føler.
Det gjør vondt når de ikke føler som deg.
Men du kan ikke endre alle.
- Charles... - Jeg kan prøve.
Det er for mange... mennesker.
Hva om du hadde ditt eget univers,
fullt av mennesker som følte akkurat det samme som deg?
Da ville du vært...
Kongen deres.
Guden deres.
De er immaterielle.
- Jeg drepte én! - Negativt, Superman.
Våre første data indikerer at de faktisk er én enkelt skapning.
Med andre ord, fortsett å skyte.
Det er en intelligens,
et vesen som angriper all virkelighet,
all eksistens.
Utrolig.
Første gang du er blitt overrasket på en milliard år.
Du burde stilt spørsmål ved din egen ufeilbarlighet.
Hippolyta til Satellitt. Jord-46-tårnet i fare.
Disse demonene er ugjennomtrengelige for mine amasoners angrep.
De kan være sårbare for lysangrep, dronning Hippolyta.
Ikke la dem nå frem til det tårnet.
- Jeg må hjelpe søstrene mine. - Diana.
Jord-46 er en amasone-styrt jord,
men de er ikke søstrene dine.
Og det er ikke moren din.
Kanskje ikke, men de er nærme nok.
Og de er i live.
Jeg har tenkt å beholde dem sånn.
La det bli lys.
Og det ble lys.
Og det var godt.
Gi dem et helvete, Bat-familie.
Da jeg vokste opp lærte faren min meg å holde meg nær skyggene.
Men jeg antar at dette er litt for nærme.
Monitor,
lyset må være betydelig skarpt for å skade dem.
Solovar! De er tilbake!
Kamandi.
Å nei. Nei, nei, nei.
Vi skal få deg tilbake til Satellitten.
De fikser deg med en gang.
For sent.
Vær på vakt. De kommer tilbake.
Hold deg i live, gutt.
Denne verdenen trenger deg.
Forstått, Batman.
Videresender den informasjonen til alle jordkloder nå.
Doctor Light, hvor skal du?
Svaret er i navnet mitt, Deres Majestet.
Lys. Forstått. Jeg er i gang.
Jeg burde visst det.
Sannhetens lys skal spre mørket.
Du har gjort det bra.
Mor.
Tilgi meg. Hippolyta.
Du er så lik min egen adoptivmor.
Hun døde sammen med alle amasonene i en forferdelig krig.
Rart at du ikke døde i kamp sammen med dem.
Jeg er udødelig. Jeg kan ikke dø.
Må være fint.
En evighet til å se på at folk dør foran øynene mine?
Det er ikke noen gave. Det er en forbannelse.
Igjen. Tilgi meg.
Ingen tilgivelse er nødvendig.
Vi er takknemlige for hjelpen din, Wonder Woman.
En hel jordklode ledet av amasoner.
- Så fantastisk. - Planeten vår, Themesterra,
er en sjelden perle.
Skyggene flykter ved intenst skarpt lys.
Er det nok elektrisitet i nærheten, til...
Da vi fjernet mannlig undertrykkelse,
forkastet vi det infernalske teknologihjulet også.
Det passet ikke til vår livsstil.
Er alle mennene...
De lever fortsatt. Kontrollert.
De tjener oss.
Det er bedre enn det de fortjener.
Min dronning,
Hemera-sverdene blinker med dagslysets skarphet
når de brukes i en rettferdig sak.
Hent dem.
Og fakler, lykter, hva som helst som kaster lys.
Måtte gudinnene sørge for at det holder.
Beklager, jeg mente ikke...
Wow.
I et fartøy fullt av rare kostymer...
Er du en psykotisk pirat eller noe?
Ja.
Ja, det er helt riktig.
Jeg visste det ikke før du sa det.
Man må jo tilpasse seg, ikke sant? Jeg er Charles.
Hvor skal du hen i den farta?
Nå er det en slags skyggehær som angriper tårnene.
Monitor beordret meg tilbake til Jord-1 for å bekjempe dem.
Du må se frem til å slå kloa i dem.
Vi er nødt til å holde de tårnene i gang.
Vi så hva som skjedde med Legionvennene dine.
Disse skapningene er garantert ansvarlige.
Jeg er sikker på du tenker at hevn er på sin plass.
Jeg...
De trenger virkelig å få igjen.
Hva har man igjen bortsett fra hevn?
Som Long John Silver sier...
"De som dør, er de heldige."
Jeg dekker dette området.
Du er ikke den eneste som kan lyse opp, doktor.
Nei, jeg gjør det bare bedre.
Hvorfor tar du ikke de nye smykkene dine og dekker det sørvestlige hjørnet?
- Rop hvis du trenger hjelp. - Ikke vent i spenning, doktor.
Jeg har vært med på flere brannslukninger enn du noen gang får vite.
Det var på tide du kom ned hit.
Varmesyn. Den skarpeste intensiteten.
Kara!
Varmesyn.
Kara!
Det der skal du få betale for, stygging.
- Kara! - Lenge leve Legionen!
Kara? Hva er det? Hva er i veien?
Mor? Hvordan? Er du i live?
Jeg må ha drømt.
Men det var så ekte.
Kal-El var der og han var eldre, og alle vennene mine...
- Og du var... - Død?
Selvfølgelig, kjære, fordi jeg er død.
Alle på Krypton er døde.
Hva?
Kanskje jeg kan forklare.
Brainy! Dawnstar!
Jeg... Jeg forstår ikke. Hva er det som skjer? Er dere...
Nei, vi er ikke døde.
Fordi vi aldri var i live.
Vi er blitt slettet fra eksistensen.
Alt vi noen gang har gjort, eller tenkt, eller sagt,
er borte... for alltid.
Det er forferdelig, eller hva?
Det ser ut som han nyter utsikten.
Jeg vet det.
Jeg vet det. Han bare kom og så på.
Interessant. Du tror han tilfeldigvis var i nabolaget
da planeten din eksploderte?
Hva? Hva er det du sier?
I min verden er et sjokkerende høyt antall brannmenn også seriebrannstiftere.
Det er rart, ikke sant?
Denne Monitoren har vært til stede
ved enhver stor galaktisk tragedie i historien din.
Og mange før det.
- Interessant tilfeldighet. - Nei.
Det trenger ikke å være sånn, Kara.
Du kan slå tilbake, redde alle sammen.
Moren din, vennene dine.
Fetteren din.
Universet kan gjenskapes.
Det kan rettes opp.
- Hvordan? - Du må slå til mot fienden din.
Kidnapperen din.
Monsteret ditt.
Du er den eneste som kan gjøre det, Kara.
Du er den eneste som kan redde universet.
Redde oss alle sammen.
RAKETTER TOMT
Jeg ba deg om å holde deg unna.
Den egentlige setningen du leter etter, er: "Takk skal du ha."
Vi vet i hvert fall at denne Bruce er helt lik vår.
Jeg er ingenting som deres Batman.
Jeg rekrutterer ikke barn til å slåss i en krig. Hvor mange døde?
De visste om risikoene.
Den Batmanen er en tosk.
Jeg skal fortelle deg hva han ikke var.
Alene.
Han var en stor mann. Han ga oss en hensikt. Du vet ikke.
La far være i fred.
Hvordan kan du spørre om ham?
Han er ikke faren din, din lille gærning.
Ta det tilbake.
Du ba om dette.
Hold opp!
Det er ikke tid...
Stor mann som dytter barn rundt.
Du gjorde ungdomstiden min helt elendig.
Neimen om jeg vil stå og se på at du gjør...
Det var riktig av meg å dumpe motparten din på barnehjemmet.
Brann skader ikke disse demonene,
men det hindrer dem i det minste å rykke fremover.
Amasonene dine kjemper tappert. Men hvor er mennene?
De er forseglet i boligene sine hver gang vi går i krig.
Dere taper denne kampen.
Mennene må løslates slik at de kan kjempe sammen med oss.
Du må være gal. De kan ikke stoles på.
De vil kjempe ved din side.
Du vet ikke hvordan denne verden var før revolusjonen vår.
Et helvete for arten vår.
Jeg tror på deg, men dere må kjempe sammen eller dø.
Jeg dør gladelig før jeg i det hele tatt vurderer å bevæpne mennene.
Hva... hva er det jeg driver med?
Light, stopp!
Vi må kjempe mot skyggene, ikke mot hverandre.
Hvorfor skal jeg begrense meg til én fiende?
Greit, dama er blitt gal.
Bra triks.
Har du noen flere?
Hei, gammer'n.
Dette stedet er altfor farlig for...
Vent litt.
Jeg kjenner deg.
Man skulle tro at de små blå guttene
ville vite hvordan man lager en ring som kan holde bedre på en ladning?
Du sa at verdenene tok slutt. Du visste det.
Er du en del av dette?
Hei.
Ikke så fort, bestefar.
Hva...
Hva i helvete?
Charles, hvorfor gjør du dette?
Kringkaster hat, frykt, mistillit?
Jeg gir bare mer av det de allerede har.
Handlingene dine har ikke noe logisk motiv.
Da jeg hjalp deg tidligere, fantes det ikke noe annet alternativ.
Nå har jeg et valg.
Hvilket annet alternativ, Charles?
Det er bare ødeleggelse, glemsel.
Feil. Det er Anti-Monitor.
Anti-Monitor.
Det er ikke lenger noen Charles.
Din elskede datter innså hva jeg er.
En psykopirat.
Bølge ohoi.
Å nei. Ikke nå!
Mor!
Nei!
Ved Gudinnen, nei!
Ikke nå.
- Vær så snill. - Så...
Du tror endelig på meg.
Som sagt, du er en vrangforestilling,
en manifestasjon av min egen manglende evne
til å gjøre rede for den astronomiske usannsynligheten av en kjent eksistens.
Det spiller liten rolle.
Tilstedeværelsen er glad for at du får oppleve empati.
Denne... omsorgen har kostet meg mye.
Hvorfor må jeg lide av det?
Tror du at du betaler prisen nå?
Helt fra tidenes morgen,
har du absorbert mer galaktisk kraft.
Hva godt har kraften min gjort?
All virkelighet rives i stykker.
Av den som gis mye, kan det kreves mye.
Du betaler ikke ennå.
Men det må du når den tid kommer.
Kom igjen.
Virkelig, la meg få det.
Ingen vil savne en gammel paria som meg.
Vis meg hva du har å by på, Green Lantern.
Jeg fortalte deg
at Green Lantern ikke er navnet mitt.
Det er jobben min.
Jeg heter...
John!
Det er riktig.
Det er navnet mitt.
Jeg har prøvd å tenke på det i 100 år, 1000 år.
Ingen har kalt meg det på lang, lang tid.
Alt kommer tilbake.
Hva er du?
Hva er jeg nå?
Jeg pleide å være en av de mektigste trollmennene på jorda.
En gutt ved navn John Constantine.
Ta-da.
Fortsatt sprek nok til å foreta en oppryddingsformel.
Oppryddingsformel?
Du ser fortsatt jævlig ut.
Fint rim, solstråle. Hva forventer du?
Jeg har ikke tatt en sigg, tror jeg,
på tusen år.
Den vanskeligste delen av å slutte er de første 100 årene.
Vil ikke gå gjennom det en gang til.
Hvis du er en slags tryllekunstner,
hvorfor ikke bare trylle frem noe for å stoppe dem?
Hallo? Jeg husket akkurat navnet mitt.
Trylletriksene mine er ikke helt klare for dette.
Det ser ut som jeg er valgt. Igjen.
På høylys dag...
Få opp farten litt, kompis.
...på svarteste natt,
intet ondt skal unnslippe blikket mitt.
La de som tilber det onde...
De er redde.
Redde for dette lyset.
Hør her, jeg er ikke noen ekspert, men jeg tror du overlader.
Det er en dårlig lyd.
Det kommer til å bli mye verre.
Du overbelaster.
Det har du faen meg rett i.
Få den jævla handa di ned!
Fått på deg noe mer behagelig?
Forlot kraftringen min der inne.
Måtte sørge for at den eksploderte.
Det var verdt det.
Bra mann, John.
Pappa.
Bruce.
Ikke bare stå der! Hjelp ham!
Hva? Hvor ble de av?
De trekker seg tilbake.
Jeg liker ikke dette.
De var i ferd med å knuse hele planeten. Hvorfor avbryter de angrepet sitt?
Det gjør de ikke. De endrer målet.
Batman til Satellitt. Kode rød.
Få meg ombord umiddelbart.
Flytt alle tilgjengelige operatører til Jord-1-tårnet så fort som mulig.
Det er ille.
Ille nok.
Antallet deres blir større, for helvete.
Flere og flere av dem ankommer hele tiden.
Én eneste skapning.
Det var alt det var en gang.
Deler av en helhet.
Skyggedemonene ble utsatt for lysangrep.
Denne tingen burde ikke være annerledes.
Feil.
Jeg tok feil om alt.
Ikke et fenomen, en sansning.
Ikke en bølge, en hær.
Og nå, et vesen.
Jeg skjønner.
Da er alt dette din feil.
Ja, det er det.
Alle levende ting, i alle virkeligheter, er i ferd med å dø,
og jeg drepte dem.
En bemerkelsesverdig forandring.
Millioner av år med kald observasjon,
bunnløs likegyldighet.
Og nå er alt din feil.
Jeg ville gitt hva som helst for å redde dem.
Ville du virkelig det?
Å.
Ja.
Jeg forstår, selvfølgelig.
Du har sett milliarder dø.
Ja.
Morder!
Det virker. Hold det gående.
Det vokser ut et skall.
Verre. Rustning.
Den tilpasser seg igjen.
Nei. Nei.
Hva er det jeg har gjort?
Nå...
...dø.
Tekst: Tina Livsdatter Bullen Ytreland