VRAŽDI VŠÍMAVĚ
Zabiju vás! Všechny vás zabiju!
Nic jste neviděli!
Tohle je Dragan Sergowicz.
Ihned po činu samozřejmě zmizel.
Tady je seznam míst, o kterých víme,
že by tam mohl být.
Jeho vlastní nemovitosti, firemní prostory, úkryty a tak dále.
Tohle je Björn Diemel.
Jeho právník.
Hledaná osoba ho nejspíš kontaktuje.
Dobře, pojedu do vily u jezera Bradower.
Plavky nech doma. Půjdeš to té advokátní kanceláře.
Ano? Co je, Möllere?
Jen krátce ohledně Björna Diemela. Nechci, abys byla v nepříjemné situaci.
Nemám žádný střet zájmů.
Jen jsme spolu studovali.
A hledáme Dragana Sergowicze, ne Björna Diemela.
Jo.
Jasně.
Všechno v pořádku, tati?
Všechno v pořádku.
- Co takhle malé překvapení? - Jo! Miluju překvapení.
Tak teď musíš zavřít oči.
A pak řeknu zaklínadlo a přijde překvapení.
Pozor.
Překvapení.
Otevři oči.
Tati, to zaklínadlo!
Jo, jasně.
Čáry máry pod kočáry, ať je tu zmrzlina.
Můžeš ochutnat každou příchuť. Dobře?
Táta se hned vrátí. Dobře, zlato? Ahoj.
Čáry máry. Co je to za blbost?
Neříkal jsi, že se má práce a rodina oddělovat?
Nebo jsi změnil plán?
Ne.
Tak jo.
Díky za pomoc, kamaráde.
On mi pomůže zmizet.
Pak dá tobě a ostatním vědět, jak pokračovat v chodu firmy. Dobře?
A postarejte se, ať nastoupí i ta malá.
Něco ve mně bylo rozhodně proti tomu, aby byla Emily
ve stejném autě jako ten psychopat.
Šéfe?
Nechcete tam trochu vody?
Je to pár kilometrů. No tak, zavři.
Zavři to.
Dle očekávání jsem se nedostal daleko.
Ale v mé všímavé, bezstarostné náladě jsem měl klidový tep 30
a považoval neplánovanou zastávku za hezké malé právní cvičení.
- Pane Diemele. - Kuřecí nugety, prosím.
Ne. Tady objednávám já.
Vystupte si, prosím. Kontrola vozidla.
Kontrola vozidla je přípustná jen na veřejné komunikaci.
Ale vy jste na garážové rampě, takže jsme v soukromých prostorách.
Můžete mi ušetřit sepisování oficiální stížnosti na vás,
když mi řeknete, co chcete.
Dobře.
Neviděl jste Dragana Sergowicze?
Ano, je v kufru.
Vážně?
Vpředu sedí dcera, tak nebylo místo.
Ano, ale dětská sedačka by měla být vzadu.
Ne, žádný předpis nestanoví, že musí dítě sedět vzadu.
Dětskou sedačku lze dát i dopředu,
pokud dítě neohrožuje airbag spolujezdce
jako v případě sedačky pro kojence.
Tahle není pro kojence.
Máte děti?
- Jen jsem chtěl vědět… - Víte, co chci já?
Strávit nějaký čas sám s dcerou.
Bez policisty, který nezná zákony.
A další kuřecí nugety.
Nic z toho tady zjevně nedostanu.
Hezký den.
Půjdeme se najíst, jo?
Ty jo. Podívej, jak je roztomilej, tati.
Heboučkej.
Prima!
Jedu s tátou na dovolenou.
Táta je nejlepší táta na světě.
Zdravím, paní Egmannová.
- Zdravím, Björne. Jak se máš? - Dobře.
Ale jsem na cestě s dcerou.
Řekl jsem tvýmu kolegovi, co všechno nevím.
Budu stručná.
Když budeš dneska ještě mluvit se svým oblíbeným klientem,
řekni mu, že jsme ještě nikdy neměli jednodušší případ vraždy.
- Nevím, o čem mluvíš. - Nešel jsi proto do kanceláře?
Ne. Byl jsem v kanceláři, protože dcera si chtěla hrát na právníky.
Tati, jen jsem vybarvovala.
Jak se to hraje?
Maření vyšetřování a lhaní starým známým?
Nicole. Jak jsem říkal, je tu se mnou Emmi a slyší nás.
Ahoj, Nicole.
Ahoj, Emily.
Tak mu řekni, že by se měl jít udat, ano?
- Ušetřilo by to všem hodně starostí. - Fajn. Omlouvám se za potíže.
Snažíme se tomu s Emily vyhnout.
Tak zatím, jo?
- Björne? - Čau.
Tati, kdy už tam budeme?
Brzy.
- Teď? - Ano, brzy.
Teď?
- Brzy. - Teď?
A už jsme tady.
Hurá!
- Jsme tady. - Jo!
Tati, co to je?
To je práce.
Táta má pořád v kufru nějakou práci.
Tati, práce není dobrá.
Nejdřív ostrůvek času a pak práce. Pojď!
Pojď, tati!
Nejdřív ostrůvek času, pak práce.
Tati! Pojď sem!
Táta je nejlepší táta na světě.
Haló? Haló!
Hej! Právníku!
Tati, pojď!
Většinu stresu si způsobujeme sami z naprosto zkresleného pohledu na svobodu.
Svoboda neznamená, že člověk může dělat, co chce.
Co je na tom špatného?
Předpoklad, že musíme pořád něco dělat,
je hlavní příčinou stresu.
Jen když si vnitřně osvojíte,
že nemusíte dělat, co dělat nechcete…
Teprve pak budete svobodný.
Tati.
Tak už pojď!
Musel jsem absolvovat seminář všímavosti, abych pochopil,
co moje dcera vždycky intuitivně chápala.
Že člověk musí ostrůvky času bránit proti všem vetřelcům.
- Právníku! - Tati!
Otevři!
Pojď už!
Nemusím dělat, co nechci.
- Tati! - Jsem svobodný.
Haló!
Hurá! Jo!
Pojď, tati!
Po zbytek dne byl kufr s Draganem světelné roky daleko.
Natíral jsem Emily krémem s faktorem 50
a v Draganově kufru bylo zatím asi 57,3 stupně.
O hodinu později byl kufr asi dvakrát tak horký.
A Dragan se snažil udržet si stabilní teplotu pocením.
Cévy v kůži se rozšířily,
aby se zvýšenou cirkulací uvolnilo teplo.
Odpoledne už musel Draganův oběh běžet naplno
a krátce nato nejspíš celý jeho kardiovaskulární systém zkolaboval.
Tou dobou jsme možná s Emily pouštěli po jezeře lodičky.
A když jsem pak Emily uložil do postele, Dragan už byl nejspíš mrtvý.
Pro mě a mou dceru to byl skvělý den.
Pro Dragana to byl poslední.
ŠTĚSTÍ
Ironií osudu bylo, že zemřel na přehřátí v důsledku mého všímavého dne odpočinku.
Tati, vstávej.
Jezero tam pořád je!
Hele, tati, havran.
Havran chce, abychom se nasnídali.
- Můžeme si jít zase zaplavat? - Zaplavat si?
- Ano. - Rozhodně.
Samozřejmě, že ano.
Co takhle dát si k snídani zmrzlinu?
- Jo! - Ale neříkej to mámě.
Tak jo.
Tati, co to tu tak divně smrdí?
Ano, to…
To je moje práce v kufru.
Můžeš se toho zbavit?
Udělám to pozdějc, zlato.
Slibuju.
- Zatím jen otevřeme okno. - Dobře.
ZMEŠKANÉ HOVORY – KANCELÁŘ, DR. DRESEN, TONI, NEZNÁMÉ, NICOLE EGMANNOVÁ
Pane Diemele, tady Bregenzová.
Jsem zahlcená hovory ohledně vašeho klienta.
Ahoj, právníku, tady Toni. Hned mi zavolej.
Ahoj, Björne. Tady zase Nicole.
Minule jsme si nemohli pořádně popovídat. Ale pořád mám pár otázek.
Tady paní Thewesová z místních novin.
Chci vám položit pár otázek ohledně Dragana Sergowicze.
Co je to s tebou? Zavolej mi, nebo toho budeš litovat!
Rozhodně ne tímhle tónem.
Ahoj!
No? Ahoj! Raz, dva, tři a hop!
Ty jsi ale těžká. Vyrostla jsi?
Jo, už jsem dospělá.
- Jaký to bylo? - Dobrý.
Ano? Bylo to dobrý?
- Jo. - Jak moc dobrý?
Bylo to skvělý. Šli jsme plavat a byly tam ryby.
A černý havran.
- A líbilo se ti to? - Ano.
- Chyběla ti máma? - Ne.
- Sama s tátou bylo fajn? - Jo.
- Uděláme to častějc? - Jo.
- Vážně? Chceš si jít hrát? - Jo, jdu si hrát.
Tak jo.
Děkuju.
Dáš si kafe?
Jo, proč ne?
Nikdy předtím jsem se nemusel starat o to, jak se zbavit těla.
Vím, že Dragan to dělal často.
Ale problém byl, že ten problém byl Dragan.
Do prdele. Toni.
Björne!
Ahoj.
- Ty už nezvedáš telefon? - Zvedám.
Ale určitě si dokážeš představit, že toho mám teď hodně.
Tysone!
Co to sakra je?
Myslíš, že my nemáme co dělat? Proto potřebujeme Dragana.
Tak kde je?
Upřímně, Toni, mým úkolem je to nikomu neříkat.
Dobře.
Ale šlo všechno dobře?
Ano. Je na bezpečném místě.
- Žádný pokyny? Nemáš nám něco říct? - Ne. Všechno pojede podle plánu.
Zuří válka. Boris je naštvanej a ty odpočíváš.
Nikdo neodpočívá. Dragan je opatrnej.
Naštěstí. Můžeš něco udělat s tím psem?
Řekni mu, že Boris kvůli tomu chlapovi zuří. Musíme reagovat.
Dobře, ale nemůžu mu dávat ultimátum, ne?
Ale rád mu vyřídím, že je to naléhavý.
- Jasný? - Řekni mu, že je to tady šílený.
Co to tu tak smrdí?
Starý grilovaný maso. Z víkendu. Zapomněl jsem ho vyndat. V tom vedru.
Chceš si dát?
Co je to s tebou? Zbav se toho!
Co myslíš, že jsem chtěl udělat?
Jakej byt víkend?
S tvojí dcerou, Emily?
- Dobrej. Dost klidnej. - Jo?
Hezký.
Do hajzlu.
Toni měl pravdu. To maso muselo konečně pryč.
Fuj.
Čím jasnější byla moje mysl a můj nos, tím jasnější mi bylo,
že to tělo musí kompletně zmizet.
Nechutné zjištění.
Ale nic jiného se už nedalo dělat.
Chtěl jsem mít tuhle vraždu co nejdřív za sebou.
První krok bylo vytáhnout toho tlustýho hajzla z kufru.
I ta nejdelší cesta začíná malým krůčkem.
Ale když uděláte každý krok všímavě,
nebudete na konci vyčerpaný.
Naopak se vám uleví.
Takže u každého kroku se soustřeďte na to, co ten krok tvoří.
Teď se zhluboka nadechněte
a zase vydechněte.
Nádech…
a výdech.
Dech je ústředním nástrojem uvědomění.
Když se na něj soustředíme, můžeme omezit vliv negativních emocí.
Sledujte účel toho, co se chystáte udělat.
Pak to klidně a soustředěně proveďte.
Do prdele.
Palec.
Potřeboval jsem Draganův palec, abych ho udržel naživu.
Jeho palec byla pečeť,
kterou podepisoval důležité zprávy svým zaměstnancům.
NEZÁVISLÝ – ODPOČINEK – AKCE
Prsteníček jsem nepotřeboval.
Ale nechtěl jsem na místě činu nechat stopu.
Jsem člověk, který má rád pořádek.
Asi bych se zbavil všech stop,
i kdybych se nemusel bát trestních důsledků.
Záběry z kamery u jezera. Ze člunu.
Proč už tam nejste?
Když Diemel odjel, nebylo už co filmovat.
Je tam klid.
Stejně se podívám.
Tak jo. Čau.
TINI – CHŮVA – NOVÁ ZPRÁVA
KDY SE VRÁTÍTE DOMŮ? BENNI SE STÝSKÁ A JÁ MUSÍM JÍT!
Kde jsi, Dragane Sergowiczi?
Zjevně jsem teď byl vrah.
Opomenutím konat.
Naslouchal jsem, co mi k tomu řekne moje svědomí.
Naslouchal jsem dost dlouho.
Ne.
Ne, zjevně v tom nevidělo problém.
Tím, že jsem nekonal, jsem udělal něco dobrého pro sebe a Emily.
Z morálního hlediska to tudíž asi bylo chvályhodné.
Chránil jsem svůj ostrůvek času.
Dodržel jsem slib Katharině, že budu Emily držet dál od Draganova světa.
A jak se zdá,
už se nikdy nebudu muset bát, že Dragan naruší můj ostrůvek času.
Do prdele!
Překlad titulků: Marek Buchtel