Fan!
Öppna dörren nu, din lömska skitstövel!
Jag riskerade mitt jobb för dig!
Kom ut på en gång, din jävla fegis!
Ett.
Två.
Tre!
ETT MORD I TAGET
Toni.
Kul att se dig.
Prova. Jag sätter en kula i din hjärna innan du når dörren.
Jag har inte så mycket tid att prata, så…
Ge mig mina saker, så säger jag inte till Dragan att du klantade dig.
Det måste jag erkänna, Björn.
Du har verkligen stake.
Du fattar inte, va?
Förklara för mig då.
Visst.
Dragan visste att han skulle tvingas gömma sig.
Så vi tillverkade den här tummen för över ett år sedan.
Ifall jag skulle behöva skriva under order i hans namn en dag.
Varför måste du det?
Du vet väl att polisen bevakar oss?
Om jag ger honom tidningarna kan jag lika gärna ge honom cigaretter
som han kan byta i fängelset.
Hur tar du emot hans order?
En kontantkortsmobil, förstås.
Okej.
Ring honom, då.
Nu.
Som om jag har hans nummer!
Han ringer mig.
Då väntar vi tills han ringer.
Det kan ta dagar.
Jag har tid.
Jag har saker att göra.
Nej, det har du inte!
Hjälp!
Om du har en subjektiv känsla
att allt blir för mycket,
så kan det objektivt sett finnas en enkel anledning till det.
Det börjar bli lite för mycket för dig.
Hur ska det hjälpa mig?
Det är enkelt.
Om allt ändå är för mycket,
släppa taget subjektivt.
Och objektivt sett i ditt ansvar.
Att släppa taget är bra. Det betyder inte att man överger nåt.
Att ge upp kontrollen över nåt betyder inte att man förlorar det.
Det magiska ordet är
delegering.
Lämna över till nån.
Du klarar det.
Siri.
Siri!
Hejsan.
Ring Sascha nu.
Det där förstod jag inte.
Ring Sascha nu.
Jag ringer
-Natascha. -Nej.
Nej! Sascha!
Ring Sascha!
Sascha!
Det där förstod jag inte.
Rispudding på måndag.
Bolognese…
Jag är upptagen, advokaten.
Sascha. Du måste få ut mig härifrån!
Va?
Du måste få ut mig härifrån!
Var är du?
På hotellet!
Hotell!
-Var? -På hotellet!
Du måste få ut mig härifrån!
Stanna där du är. Jag kommer nu.
Grymt.
Då så.
Jag orkar inte vänta på en död man längre.
Toni.
Du begår ett stort misstag.
När Dragan får veta…
Dragan är död.
Det vet vi båda två.
Okej, du bestämmer hur det ska gå nu.
Vi börjar långsamt.
Först vill jag veta
var du begravde Dragans kropp.
Jag pratar med dig!
Toni, vad händer?
Släpp honom.
Lägg bort kniven.
Fan ta dig.
Vad händer nu, era jävlar?
Hallå?
Är allt okej?
Ursäkta mig.
Kom tillbaka!
Herregud.
"Vem ringer hon först?" Det är vad jag tänker.
Polisen?
Eller hennes chef?
Det spelar ingen roll
för hennes chef ringer polisen.
Jag föreslår att vi väntar här tills de dyker upp.
Men vad ska du säga till dem, Toni?
Håll käften!
Okej.
Då skulle jag säga
att vi avslutar mötet nu.
Är vi okej med det?
Ja.
Och du skjuter mig inte i huvudet om jag lägger ner kniven?
Toni, polisen kommer när som helst.
Bara en idiot skulle göra det.
Okej.
Vi ses, advokaten.
Jävlar.
Är allt okej?
Ja.
Jag går ner och tittar till städerskan.
-Okej. -Stanna här.
Jag kommer strax.
Hjärnan låter ofta negativa tankar dra ner den,
istället för att fokusera på positiva.
Men Breitner sa att det fanns ett botemedel.
Enligt honom kan man inte vara tacksam och negativ på samma gång.
I det ögonblicket var jag tacksam för min dotter
och min yrkesfrihet,
för Breitner, Saschas stöd,
mitt ännu inte helt avskurna band med Katharina,
och tacksam för planen som jag hade meddelat polisen
som borde eliminera alla återstående problem imorgon.
Jag var tvungen att bevisa Tonys skuld och leverera honom till Boris.
Och för det behövde jag bete.
Det bästa betet råkade vara nån
som jag fortfarande hade oavslutade affärer med.
Möller var polis.
Poliser är statstjänstemän.
De tänker oftast rationellt.
Det är svårare att manipulera rationella människor.
Vi behövde väcka en känsla i den typiskt rationella Möller
för att fördunkla hans omdöme så mycket
att vi kunde göra som vi ville med honom.
Okej, maestro.
-Jag tror att vi är redo. -Okej. Tack.
-Då ringer jag dig nu, okej? -Okej.
Läget, advokaten?
Hej, Sascha.
Vet du var Toni är? Jag når honom inte.
Tyvärr, jag har inte sett honom idag.
Men om jag känner honom rätt så knullar han nog Möllers kvinna.
Han har visst inga gränser.
Så är det. Och inte Möllers kvinna heller.
När Möller är i tjänst, träffas de på vårt hotell.
Domino, svit 77.
Okej, låt oss inte störa dem. Vi ses senare, okej?
Vi ses.
Om han går på det här
är han verkligen en idiot.
Det ger mig hopp om att det ska fungera.
Vi får se.
AGNIESZKA (BUNNY) RINGER…
Det är Agnieszka.
Jag kan inte svara just nu, men lämna…
Din skitstövel…
-Hej, Katharina. -Nicole Egmann var här igår.
Vad sa du?
-Vad ville hon? -Hon ville prata med Emmi.
-Gällande er helg vid sjön. -Du skojar. Är hon galen?
Hon hotade med ett åklagarbeslut, men erbjöd sig att förhöra henne hemma.
-Vad ville hon veta? -Om nån annan var där vid sjön.
Om hon såg nåt ovanligt. Emily berättade saker.
-Men inget av intresse för Nicole. -Okej.
Jag måste nog reagera på det.
Ja, gör det.
Vi ses snart, okej? Hejdå.
Du!
Ursäkta.
Ilska är en viktig känsla.
Det visar oss att våra gränser har överskridits.
Om våra gränser
inte respekteras av andra,
blir vi aggressiva.
ILSKA
Det viktiga är
hur vi sedan hanterar ilska och aggression.
Ilska hindrar oss ofta från att tänka klart och rationellt
när vi ska lösa problem.
Hej, du har nått Nicole Egmanns röstbrevlåda.
Ilska fördunklar vårt omdöme.
Toni? Öppna dörren nu, din lömska skitstövel!
Man får inte ge den utrymme.
Toni!
Då kommer du att agera tanklöst.
Jag gjorde allt för dig, skithög!
Och du tar min kvinna som tack?
Jag riskerade mitt jobb för dig!
Kom ut nu, din jävla fegis!
Det betyder inte att du inte ska försvara dina personliga gränser.
Tvärtom.
Du kan ta ilska som en indikation på att du måste agera.
Om du inte öppnar dörren på tre,
ska jag döda dig och slampan i sängen!
Men man bör välja sina medel…
Ett.
…i enlighet med principerna av medvetenhet.
Två. Tre!
Istället för att ge efter för ilskan.
Björn, ringde du mig?
Vi måste andas emot ilskan
istället för att lyda den.
Och sedan agera med lugn, medvetenhet och eftertanke.
Ja, Nicole?
Ja. Björn.
Jag ringer tillbaka. Du ska prata.
Jag vill träffa dig imorgon.
-Vill du träffa mig? -Privat.
Och det är på tiden.
Ja, jag ser fram emot det.
Jag också.
Räknade du?
Hans magasin är tomt.
Vad…
Toni?
Oroa dig inte.
Vi vill bara prata med dig.
Va?
Var… Vad händer här?
Jag ska förklara situationen. Sen får vi se vad vi gör. Okej?
Du.
-Jag frågade om det var okej. -Ja.
Bra.
Så du gick precis in i en hotellsvit olagligt.
Korrekt?
Ja.
Med ditt registrerade tjänstevapen
tömde du ett magasin mot två okända hotellgäster.
-Men Agnieszka, Toni… Var är de? -Ingen aning om Toni. Men din Agnieszka…
Eller "slampa", som du sa.
Jag ska döda dig och slampan i sängen!
Hon är på hotellet.
Ja. Men några våningar ner.
Hon pratar med chefen från en castingbyrå.
Vi kan be henne att komma hit om du vill.
Men om Agnieszka inte är intresserad av vårt dolda kamera-stunt,
kanske den vänliga polischefen är det?
Han får titta på det ändå
så snart detta oskyldiga, bedårande par
anmäler ett mordförsök.
Ja. Det spelar ingen roll hur man ser på det, Möller.
Jag…
Jag hade ingen aning…
Du sitter i skiten.
Kom här.
Vi ska prata.
Okej. Vad vill ni?
Först och främst, och lyssna noga…
Du ska inte föra vidare information till andra människor.
Ingen.
Såvida inte vi tillåter det.
Du vet vad det betyder.
Ja.
Bra man.
Ring Toni.
Varför?
"Varför?"
Låt oss säga så här.
Ett sista samtal för att avsluta en långvarig kontakt.
Vad ska jag säga?
Säg till honom…
Berätta om vår kära advokat herr Diemel
håller en man som heter Malte i källaren på Walters säkerhetsfirma.
Säg att trots att herr Diemel inte har nån aning om vem Malte är,
så kommer han att förhöra honom om exakt två timmar.
That's it.
Hur länge har han varit här?
Han kom tio minuter före dig.
Han gjorde ett stort väsen av att inte vara informerad om fången.
Sen sa jag att det inte finns nån fånge,
bara nån idiot som grabbarna plockade upp för att han följde efter dig.
Då blev han galen. "Dragan sa åt mig att sköta förhöret!"
Men sen blev han nervös.
Han frågade om Malte hade sagt nåt.
Sen gick han till källaren.
Trots min avsiktliga centrering och att jag övervunnit mitt inre motstånd,
kände jag mig spänd gällande frågan om
hur Toni skulle bli av med Malte.
Mycket bra. Öppna ögonen.
Det finns muskler i kroppen
som leder till omedelbar, medveten avslappning när du spänner dem.
Jag pratar om musklerna som du använder för att le.
När du är i en spänd situation,
le.
Känn hur spänningarna släpper.
Le så ofta du kan
in i dig själv.
Testa.
-Nu? -Ja.
Okej.
Håll det för dig själv.
Du kan göra det obemärkt när du behöver det.
Jag ska visa.
Lyssna på mig.
Han gör sig av med honom för han är ett vittne.
Han kommer att döda honom.
Le in i dig själv.
Vem av er har låst dörren? Öppna dörren!
-Kan man prata med honom? -Ja.
-Lägger de till effekter? -De här knapparna.
Hej, Toni.
Vem är det?
Jag är flera personer.
Jag kan vara Malte.
Som är lite arg för att du just dödade honom.
Eller är jag Murat, som du lät Malte skjuta?
Eller är jag Dragan, som du ville döda?
Vad är det för skitsnack?
Det är inte skitsnack.
Jag är killen vars dotter du hotade för att du ville träffa Dragan,
och som därför inte låter dig träffa Dragan,
utan någon som längtar efter att träffa dig mer.
Nu får det räcka!
Släpp ut mig nu, annars dödar jag dig!
Toni, jag kanske inte är en raketforskare eller nåt,
men hur tänker du döda Björn när dörren är låst?
Det skulle jag också vilja veta.
Hur dumma är ni? Han jävlas med er!
Dragan är död!
Just det.
Men vänta.
Hur kunde den döda Dragan ge oss order
att gillra en fälla och filma när du dödade Malte?
Filmade ni mig?
Och Maltes erkännande.
Titta på brandlarmet i hörnet och ge oss ett fint leende.
Jag ska döda dig, din jävel!
Du är död när jag kommer ut! Död…
Och nu?
Inget just nu.
Han har ett ganska otrevligt möte imorgon.
Parkera bilen där.
-Spänn fast dig vid ratten. -Jag gjorde allt ni bad om.
Och därför belönar vi dig. Men det här är det enda sättet.
Glöm det.
I så fall får du din belöning i kulor.
Så?
Det var inte så svårt.
-Vi ses snart. -Lycka till, advokaten.
God eftermiddag.
Jag vill träffa chefen.
Boris.
Om du är här för att få mer tid,
kan du googla ordet "njet" och se vad det betyder.
Tvärtom, Boris.
Men först och främst
vill jag tacka dig.
För vad?
Att du höll din del av avtalet,
så att vi lyckades hitta förrädaren utan problem.
Tacksamhet gör inte bara personen som visar den lättad.
Tacksamhet gör även mottagaren lättad.
Det är inte vanligt att man tackar nån i vår bransch.
Men jag förstår av dina ord att du har den jäveln?
Ja.
Det är bra.
Så du kan leverera honom imorgon?
Gärna.
Var och när?
Imorgon klockan 14:00 på parkeringen där allt det här började.
Okej.
Kommer du ensam?
Nej, alla poliser också.
Och den jäveln?
En av poliserna är den jäveln.
Ja, det var det jag trodde.
Du är smart, Boris.
Bespara mig rövslickandet.
Glöm inte, advokaten.
Efter leveransen imorgon tar du mig till Dragan, förstått?
Ja.
Han ser fram emot det.
Jag också.
Uppfattat. 71, du då?
Inget än. Vi är nästan klara.
Uppfattat.
-Hejdå. -Hejdå.
Insatschefen lyssnar.
Vi hittade nåt.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth