Du-te dracului! Te omor.
Târfă proastă, nu mă atinge!
Dragan e mort, idioților! Nu înțelegeți?
- Târfă proastă! Nenoro… - Taci!
Când simți panică, te concentrezi doar asupra unui singur lucru.
E ancora ta.
- Nu stă bine. - Rezolvă cumva!
Boris a cerut ceva.
Rezistența interioară se opune adesea unui impuls interior.
Un ac de tricotat.
Prin obrazul stâng, apoi prin cel drept.
Dacă simți frică, rămâi concentrat.
Ești atent la respirație.
Pregătiți-vă! Ajungem în curând.
MINDFULNESS PENTRU ASASINI
Am simțit presiunea zilei care urma imediat ce m-am trezit.
Chiar dacă rezolvasem problema cu grădinița lui Emily,
iar Toni urma să-i fie predat lui Boris,
încă nu reușisem să potolesc pasiunea pentru vânătoare a lui Nicole.
Și încă nu trecusem cel mai greu test.
Nu există nicio soluție când un Boris viu cere să vadă un Dragan viu,
care este, de fapt, mort.
POLIȚIA
Ca să rezolv ceva de nerezolvat,
inventasem un plan destul de riscant.
Era posibil să funcționeze,
dar era posibil să sfârșesc mort.
Nu voiam să stau acasă toată ziua și doar să respir,
deci am decis să-mi distrag atenția luând sarcinile pe rând.
Mai întâi, am vrut să mă mut în noul meu birou,
care era în aceeași clădire ca grădinița lui Emily.
Asta și faptul că îi aparținea clientului meu, care era mort,
erau două circumstanțe pozitive.
La fel cum era faptul că grădinița
avea să mă ajute în problema cu Nicole.
Mai întâi, am întocmit un acord-cadru între mine și Dragan,
cu condiții bune.
Am transmis baroului adresa noului meu birou.
Am făcut o asigurare de răspundere civilă, am deschis un cont pentru firmă
și, astfel, am devenit independent.
Apoi am fost la cumpărături, independent.
Am cumpărat ultima unealtă de care aveam nevoie
ca să-l împiedic pe Boris să mă omoare diseară.
Ai accesat căsuța vocală a lui Klaus Möller. Lasă mesaj!
SALUT, NICOLE! E ÎN REGULĂ LA ORA 15:00?
LA NOUL MEU BIROU, ETAJUL AL DOILEA, DEASUPRA GRĂDINIȚEI.
Încet. Continuă!
Poftim!
L-ați văzut pe Möller azi?
A dispărut.
- Casa părinților Agnieszkăi. - Știu. Ce facem aici?
Nu noi. Tu.
Traversezi, suni la ușa viitorului tău socru
și îi ceri mâna Agnieszkăi.
De ce?
În primul rând, căci o iubești.
În al doilea rând, pentru că, statistic vorbind, bărbații căsătoriți
sunt mai puțin înclinați spre infracțiuni. În al treilea rând,
fiindcă așa vrem noi.
Am ceva pentru tine.
Pentru tatăl Agnieszkăi
și pentru mama ei.
Stai!
Vine o mașină încoace.
Încă e departe.
Întocmai.
Există două tipuri de durere.
Durerea provocată de o rană
și durerea provocată de zgândărirea rănii.
Rana n-o putem anula.
Dar, dacă putem face în așa fel încât rana să nu fie zgândărită,
ea se va vindeca mult mai repede.
Venise în sfârșit momentul
să nu mai permit zgândărirea rănii.
Mulțumesc că ai venit.
Sigur. Cu drag. Oricând.
Ascultă, Nicole, eu…
voiam să vorbim între patru ochi
pentru că mi se pare că te-a luat valul.
Da?
Ce-i asta?
O cataramă de curea.
Scafandrii au găsit-o în lacul din fața vilei.
Nu e ruginită.
Și e la fel ca cea identificată în filmarea din parcare.
De la pantalonii lui Dragan.
Adică arată la fel?
E exact aceeași.
Nicole, astea sunt produse în masă.
Și s-a întâmplat să găsim una în lac,
aproape de locul unde am găsit degetul tăiat?
Și unde are Dragan o casă.
Și unde ai fost săptămâna trecută cu fiica ta.
Exact despre asta vreau să vorbim, Nicole.
Nu ca avocat al lui Dragan,
ci ca vechi prieten,
căruia îi pasă de tine.
- Ce faci? - Vezi?
Exact la asta mă refer.
Această neîncredere constantă.
Simți miros de trădare peste tot
și cred că asta ar putea avea legătură cu mine.
Sau poate cu noi.
Cu trecutul nostru?
Te rog, Björn! Să nu crezi că ești așa de important!
Aș vrea să pot.
Dar, dacă îmi interoghezi fiica în absența mea,
mă tem că trebuie s-o iau în serios.
Nu doar pentru că întreci niște limite,
lucru pe care-l știi,
ci fiindcă îmi fac griji pentru tine.
Chiar crezi
că mi-aș ucide clientul de față cu fiica mea?
- Crezi asta? - N-am spus asta.
Bine, dar atunci?
Adică, scafandrii au răscolit tot lacul…
și au găsit o cataramă produsă în serie?
Björn, se numește muncă de poliție.
Bine, nu sunt polițist,
dar nu pare prea înțelept să-ți folosești toate resursele
pe un număr atât de mic de dovezi.
De ce vrei să construiești un caz care nu există?
De ce îți faci singură viața grea?
Dragan Sergowicz
s-a ascuns.
Și mă tem că nu-ți pot spune unde e, pentru că nu știu.
Dar știu
cum e să te simți copleșit.
Presiunea de la muncă, din partea superiorilor tăi.
În plus, stresul de acasă. Totul e greu de gestionat. Știu cum e.
Te consumă.
Și nici nu-s o mamă singură.
CA PEȘTELE ÎN APĂ GRĂDINIȚĂ
Ce-i aia?
O scrisoare de acceptare de la o grădiniță.
Aici, în clădirea asta.
Am pus o vorbă bună pentru tine.
Știi că nu pot accepta asta, Björn.
Ba da, Nicole, poți.
Dacă n-ai mai vedea răul în toate.
Haide!
Măcar gândește-te la asta!
Bună, Katharina!
Bună, Björn! Cum merge treaba?
Merge bine.
Îmi aranjez noul birou.
Și tu?
Am obținut slujba.
Serios?
- Da. - Da?
- Mă bucur pentru tine. - Mersi!
De asta voiam să vorbim. M-ar chema de săptămâna viitoare.
Angajatorul știe că-mi cere un lucru dificil.
- Dar ar fi important pentru toți. - Nu e o problemă.
Dar avem nevoie de locul la grădiniță.
Locul e asigurat.
- Unul trebuie să stea acolo la început. - Da, bine.
Pot să fac eu asta.
Serios?
Da, săptămâna viitoare ar trebui să fie mai liberă.
Mersi, în trecut n-ai fi avut timp să faci chestia asta.
Katharina nu s-a înșelat.
Luând sarcinile pe rând, m-am ocupat de problemele personale,
apoi de cele profesionale.
Din păcate, problemele profesionale se puteau transforma în unele personale.
Cu sau fără voia mea.
MOARTE
Cobor.
Vă omor! Vă omor pe toți!
Du-te dracului, avocatule! Ticălosule!
Plura incinerează deșeurile.
Vă așteaptă. Bine?
Du-te dracului! Te omor. Târfă proastă, nu mă atinge!
Dragan e mort, idioților! Nu înțelegeți? Târfă proastă!
- Nenoro… - Taci!
Băga-mi-aș!
Stanni!
Te omor, nenoro… Te omor!
Așa, prietene,
somn ușor!
Bine.
- Ridică-l! - Ticălosul! Bine…
Și…
Drace! Nu stă bine.
- Rezolvă cumva! - N-avem cum.
- Boris a cerut ceva. - Capsează-l! Avem un capsator?
Ne trebuia un ac de tricotat.
Mărul în gură,
acul prin obrazul stâng, apoi prin măr, apoi prin cel drept.
Stai așa!
Ține-l!
Bine.
- Așa. Îl ții bine? - Da.
E în regulă așa, nu?
Perfect.
- Pregătiți-vă! - Da.
Vom ajunge în curând.
Boris!
Dragan mi-a spus să îți transmit salutări.
Vrea să-și ceară scuze pentru tot ce s-a întâmplat.
Ce-i cu telefonul? Mă sună Dragan sau ce?
Merg să-l văd în curând. Sau nu are tupeu să se vadă cu mine?
Nu, avem o mărturisire pe mobil.
Grenada trebuia să-i omoare pe Dragan, pe Igor
și pe tipul ăla.
Boris ar fi fost cel învinovățit.
Toni ar fi fost șef, Murat, mâna dreaptă.
Dar a apărut nenorocitul de autobuz.
Deci e Toni.
De ce nu e aici acuzatorul?
Pentru că Toni l-a ucis sub ochii noștri.
Dragan mi-a ucis mâna dreaptă și, la schimb,
îmi oferă mâna sa dreaptă.
E corect, nu?
Da.
Bravo!
Vladimir!
Dă-i jos pantalonii!
Deci chiar vrei să…
Ei bine,
mă țin de promisiuni, avocatule.
Și cine va scoate cuiele? Adică…
Nu toate grenadele sunt de încredere, înțelegi?
Vladimir!
Să nu-l mai văd!
Vrei să spui ceva? Ultimele cuvinte sau…
Ce?
Gata cu Toni.
E o dronă!
Doboar-o, Vladimir!
- E o dronă a poliției! - Am fost filmați.
Boris, nu are rost! Înregistrarea e salvată pe un server al poliției.
- Omule! - Futu-i!
Nu rămânem aici ca să fim arestați.
- Să plecăm! Acum! - Are dreptate.
Să plecăm de aici!
Stați așa!
Nu e o idee bună.
Dacă poliția ne-a filmat,
deja știe că Boris e vinovat de crimă.
Înseamnă că Boris trebuie să se ascundă.
Să mă ascund? Unde?
Voiai să-l vezi pe Dragan.
Ascunzătoarea lui e sigură. Te duc la el.
Bine.
Bine, avocatule! Du-mă la Dragan!
Dar cu mașina mea.
Toți ceilalți, plecați de aici! Dă-i cheile!
Avocatule!
Sigur îi convine lui Dragan să-l duci pe Boris la el?
- Deja am vorbit cu el. - Haide!
Hai!
Ce-i asta?
Știu că e cam sufocant, dar nimeni nu poate ști unde se ascunde.
Pentru siguranța lui.
Și pentru a ta.
Boris, mă tem că nu există altă cale. Poliția va ajunge imediat.
În portbagaj sau nu mergem.
Bine, avocatule!
Mă duci direct la Dragan, ai înțeles?
Da. Îl vei vedea pe Dragan în curând.
Conștientizarea înseamnă
să-ți valorifici perspectiva.
Conștientizarea nu înseamnă ochi închiși.
După ce ai ocazia să-ți reîncarci bateriile
și după ce o folosești,
vine o vreme când te poți odihni.
Tranziția dintre aceste perioade e ca o trezire.
Nu te opune ei!
Respiră în ritmul tău!
Nu te grăbi!
- Tată, ce-i cu prostiile astea? - Nu te-au ajutat?
Salutare!
'Neața, șefu'!
Ce zici? Mergem?
Ești gata?
Ce grea ești!
- Unde mergem? - Dii! Mai repede, cal lent ce ești!
- Ce? Unde? - Pe acolo!
Pe acolo?
Pa!
Pa, scumpule! Distracție plăcută! Spui „la revedere”?
Fără lapte, fără zahăr?
Exact.
Mersi!
Îți datorez scuze. Cred că am exagerat mergând la Emily.
Îmi pare rău.
Scuze acceptate.
Desigur, încă îl căutăm pe Dragan.
Da, desigur.
Îl știi pe Möller, colegul meu, nu?
- Da. - A murit într-un accident rutier.
- La datorie? - Nu, în Polonia.
Cum adică?
A fost tare ciudat.
A fost lovit de o mașină chiar în fața casei viitorilor socri.
Probabil voia să ceară mâna iubitei lui.
- Mai mult tragic decât ciudat, nu? - Da.
Partea ciudată e că…
ultimul număr apelat de Möller a fost al lui Toni al vostru.
Nicole!
Iar începi?
A fost ceva instinctiv.
Nicole!
Când îți aduci fiul la grădiniță,
îți aduci fiul la grădiniță.
Când cauți un criminal inexistent,
cauți un criminal inexistent.
Bine?
Dar, te rog, fă-mi o favoare și nu căuta un criminal inexistent
când îți aduci fiul la grădiniță!
- Ce fel de filozofie e asta? - A conștientizării.
Să nu faci două chestii în același timp!
Așa.
Ce vrei să faci acum?
Cum adică?
Vreau să-mi aduc fiul la grădiniță.
Foarte bine.
Bun-venit la grădinița „Ca peștele în apă”!
Vino încoace!
BJÖRN DIEMEL AVOCAT
SITUAȚIA
MEA
EXCELENTĂ
Mi-am băgat clientul… și-s liber.
Mi-am băgat clientul în tocător și-s liber.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă