Chiar ai nevoie de o manichiură.
Dar tot ești superb.
Totul este Corect
Allura se ocupă de depoziția Mansfield.
Eu mă ocup de audierea Patel pentru tutelă
și, Liberty, te-ai uitat peste contraoferta Dinei pentru cazul Kaplan?
Dră Ronson, vrei să ni te alături azi?
Scuze, eram...
Mă gândeam cât de greșit e...
s-o lăsăm pe Dina singură într-un moment ca ăsta.
Când am vorbit cu ea aseară, a spus că asta își dorește, așa că...
Da, și mie mi-a spus la fel.
Și înțeleg. Serios.
Cam asta simțeam și eu.
Ți-ai pierdut soțul de 40 de ani și eu
am dormit când s-a întâmplat?
Nu spun că divorțul meu seamănă în vreun fel cu situația ei,
dar tot e o pierdere.
Stați un pic. Amândouă ați vorbit cu ea aseară?
Eu am încercat s-o sun, iar menajera ei mi-a spus că e indispusă.
Sunt sigură că a apreciat apelul tău.
- Nu începe, Lib! - Ce? Ce să încep?
Nu te duce în locul tău îngrozitor, oribil, groaznic, plin de nesiguranță.
Sunt bine.
Bine.
Da. Cred că... cred că pur și simplu simt că nu voi face niciodată parte
din sororitatea voastră americană.
Doar nu vorbești serios!
Ba da, e adevărat.
Oricât de mult aș fi locuit aici, întotdeauna m-am simțit ca o străină.
Chiar și cu voi.
Cred că glumești!
Bine.
Serios?
Atunci explicați-mi de ce ți-ai programat medierea pentru divorț
exact în ziua în care știai că sunt în celălalt capăt al orașului la un arbitraj?
Dacă Chase câștiga și pleca cu jumătate din firmă? Firma noastră.
Aveam dreptul să fiu acolo.
Ți-am spus, a fost Carr.
A refuzat să reprogrameze.
Și știi că te vrem acolo.
Nu ești doar o parteneră. Ești sora noastră.
Doar că uneori simt că...
oamenii care ar trebui să te iubească cel mai mult
sunt cei care te fac să te simți exclusă.
Dina nu vorbește cu tine din cauza
unei probleme personale,
așa că încetează, te iubește.
Și nu e vorba de ce credem noi că are nevoie.
Ci despre ce a cerut.
Și cred că îi datorăm să respectăm asta, tu nu crezi?
Veștile circulă repede când ai o armată de maimuțe zburătoare.
Ia te uită, sora malefică a lui Mary Poppins.
Unde ți-e umbrela? Tot în fund?
Ce cauți aici?
A lăsat cineva poarta deschisă la parcarea rulotelor?
Amuzant. Și tu?
N-ai putut rezista ocaziei să te prefaci că ești drăguță?
Îți exersezi fața aia acră în oglindă sau ăsta e
singurul talent cu care te-a înzestrat Dumnezeu?
Biata Carr! De când ți-am refuzat intrarea în firmă,
te tot învârți pe aici ca o cățea în călduri.
Și acum o lingușești pe Dina, crezând că ăsta e biletul tău de intrare.
Decizia finală ne aparține nouă, nu Dinei.
Mai bine păstrează-ți energia pentru ceva mai realist...
cum ar fi să te freci de piciorul altcuiva.
Dina a fost mentorul meu cu mult înainte să emigrezi tu aici
cu accentul tău ca în Downton Abbey
și să furi joburi bune în domeniul juridic de la americani perfect capabili.
Eu am fost recrutată, tu ai fost respinsă.
- Să nu te îneci. - Mănâncă-mi fundul.
- Bună ziua! - Bună ziua, Isabella!
Sunt Esperanza.
Dna Standish nu vrea să fie deranjată.
E în regulă. Am trecut doar să las ceva.
E plăcintă ciobănească. Făcută în casă, după rețeta mamei.
- E practic medicinală. - Am gustat-o și ai dreptate.
Are gust de mâncare de spital.
Eu am adus paste ziti, cu complimente
de la Richard Irving de la The Ivy.
I le duc eu.
E în regulă. O las în bucătărie.
Mulțumesc, scumpo.
Îmi cer scuze pentru lipsa ei de maniere, Esmeralda.
- Esperanza. - Cum zici.
Dina, iartă-mă, n-am putut sta deoparte.
Văd că ne îmbrățișăm.
Vino aici! Scuză-mă.
Mulțumesc.
Ți-am adus faimoasa plăcintă ciobănească a mamei.
Făcută în casă, desigur.
Am vrut doar să mă asigur că mănânci.
Și nu cred că ar trebui să fii singură acum.
Durerea e o povară grea chiar și pentru cineva atât de puternic ca tine.
De aceea ți-am adus paste ziti de la The Ivy.
Nimic nu e mai confortabil decât externalizarea.
Dougie m-a învățat cum să fac o omletă perfectă.
Mulțumesc amândurora pentru mâncare.
Dar o să mănânc asta.
Asta îmi doresc.
Dar nu e sănătos să-i îndepărtezi pe toți.
Doug n-ar vrea să fii singură.
Nu sunt singură, sunt cu el.
E la etaj.
- Sus? - Încă?
Dacă vreți, puteți veni sus să-l vedeți.
Haideți, doamnelor!
Ce dracului?
- Scuză-mă, doar o clipă. - O clipă.
Intrați, nu mușcă.
Nu, sigur că nu, pentru că e...
- Știi tu... - Mort.
Se odihnește în pace.
Doamne!
Știi cât de mult te iubesc, nu, Dina?
Și că eu sunt cea pragmatică.
Dintre noi toate, am fost mereu „fiica pragmatică”.
Mereu spui asta, nu?
Te rog, nu-mi ține predici, Liberty. Nu acum.
Nu, sigur că nu.
Numai că...
Nu e sănătos să fie încă aici.
Nu e normal, știi asta, nu?
Scumpo, îmi fac griji.
De ce nu mă lași să dau câteva telefoane
și să te ajut să organizezi înmormântarea,
ca să poți începe procesul de vindecare?
Doug era scoțiano-irlandez.
Asta fac ei.
O fac de sute de ani.
Se numește priveghi.
Nu e aici de o săptămână. A trecut doar o zi.
Și nu se descompune.
Și nu sunt în pericol să-mi pierd mințile.
Doamne...
Chiar înțeleg.
Îmi amintește de păsărica mea.
Canarul meu care a murit când aveam cinci ani.
Doamna Păsărică.
Avea SIDA aviară.
Scuză-mă, dar nu poți compara pierderea păsării tale
cu soțul ei de 40 de ani, nu-i așa?
Durerea unui copil poate fi la fel de profundă!
Păsărica mea era toată lumea mea.
Și când păsărica mea a murit,
am ținut-o în pat cu mine zile întregi,
mângâind-o și...
vorbind cu ea.
Desigur, mama s-a enervat foarte tare.
„Nu te mai juca cu păsărica, Carr!”
Țipa.
Dar am refuzat.
Chiar și când păsărica a început să miroasă urât
și să se întărească,
eu am rămas încuiată în cameră,
jelind în liniște,
pentru că pur și simplu nu puteam să renunț la păsărica mea.
Vrei să nu mai spui cuvântul „păsărică”?
Du-te dracului!
Și tu!
Carr, îți mulțumesc că înțelegi.
Bineînțeles,
- ...Doug n-a făcut în colivie. - Nu, așa e.
- Se ducea la toaletă. - Da.
Și nu lăsa pene prin casă.
Dar a fost cel mai bun prieten al meu...
din lume
și ne-am clădit o viață împreună.
Înțeleg.
Și îți promit că vei trece peste asta.
Nici mie nu mi-a fost ușor,
dar, în cele din urmă, am învățat cum să mă calmez
fără să-mi ating păsărica.
Bine, e în regulă.
Te las să jelești în felul tău.
Dar promite-mi că vei suna la o casă funerară
și vei face aranjamentele necesare.
- Sau te pot ajuta eu... - Mă ocup eu.
- Nu-ți face griji. - În regulă.
În acest caz, ar trebui să te lăsăm singură să jelești în privat.
De fapt, aș vrea să mai rămân.
Uneori, singurul lucru de făcut în prezența morților
e să stai în tăcere.
E ceva sacru în asta,
de parcă, dacă ești destul de tăcut,
încă le poți simți prezența.
Te superi dacă mai stau aici cu tine o vreme?
Mi-ar plăcea, Carr. Mulțumesc.
Bine, o să...
Vă las atunci.
Și... Dacă ai nevoie de mine, voi fi în mașină.
Nu va avea nevoie de tine.
O să încerc să-mi șterg cuvintele
„păsărică întărită” din minte.
Paloma fără alcool.
Sigur nu pun și un shot de Jose acolo, Allura?
Mulțumesc, Mike. Nu.
Păstrăm eleganța și mintea limpede în seara asta.
Mulțumesc.
- Locul ăsta e ocupat? - L-am păstrat pentru tine.
M-am gândit eu că vei vrea să mă vezi curând.
De ce?
Fiindcă mi-a fost dor de tine.
Cred că și ție ți-a fost.
De băuturi, de noi.
Ca pe vremuri, când eram împreună.
Te-am chemat aici cu un motiv, Chase, și nu e nostalgic.
Am actele de divorț.
Am auzit despre Doug.
Îmi pare foarte rău.
Cum rezistă Dina?
E Dina.
Vrea să fie singură și înțeleg asta.
Mă mir că ai vrut să faci asta personal.
Să spunem doar că moartea lui Doug mi-a dat o nouă perspectivă.
Am văzut consecințele tuturor divorțurilor murdare.
Și există furie, ranchiună și regrete pe care oamenii le iau cu ei în mormânt.
Nu vreau să fie și la noi așa.
Am două lucruri care cred că ne vor ajuta cu asta.
Unu la mână,
o grămadă de hârtii.
Tot ce ne-am înțeles, în cele mai mici detalii.
Treizeci și șase de ore de muncă de la cei mai buni consilieri juridici din țară.
Grozav.
Și doi la mână?
Chase Munroe.
Te iert.
Mike, pune-mi shotul de tequila, te rog.
Râdeam cu toții când a plecat.
De ce nu putea fi așa tot timpul când eram împreună?
Pentru că unele beneficii sunt rezervate doar prietenilor.
Da, dar nu le putem avea pe toate?
Nimeni nu le are pe toate.
- Și am văzut multe căsnicii. - Nu. Căsnicii de rahat.
Ești părtinitoare. Eu încă mai sper.
Chase, ai o dependență, știi asta, nu?
Dragoste, sex, intimitate. Este reală.
Uite, eu...
Vreau să îndrept lucrurile. Serios. Doar că...
Nu știu de unde să încep.
Trebuie să faci pasul nouă.
Asta fac dependenții în recuperare.
Își repară greșelile, spun adevărul, cer iertare.
Dar tu m-ai iertat deja.
Nu de la mine. De la toată lumea.
De la toate femeile.
E imposibil.
Nu e ca și cum aș avea o listă.
O am eu.
Emerald e foarte bună la ce face.
Nu pot să cred!
- Hola, Esperanza! - Îmi pare rău,
dar dra Standish nu primește vizitatori de pe planeta Cooze.
Nu cred.
În aceste momente delicate, preferă să fie înconjurată de cei mai apropiați prieteni.
Mulțumesc pentru flori.
Ce drăguț!
Nimic nu spune „Îmi pasă” ca două minute pe aplicația unei florării.
Dar îți mulțumesc că ai venit
și, te rog, schimbă-ți coafura.
Cum poți dormi noaptea, Carr?
Foarte bine, de fapt.
Într-adevăr?
Să susții nebunia Dinei cu povestea despre păsărică
e dezgustător!
În timp ce soțul ei se transformă în îngrășământ chiar sub ochii ei.
Dina are nevoie de cineva în care să aibă încredere
pentru asta și, ghinion, aia sunt eu,
nu o Prințesă Diana de mâna a doua, intrată la menopauză.
Apropo, încă îmi vine menstruația, știu că asta te doare.
Da, bravo ție.
Bine, aplauze, ai câștigat.
Abia aștept să văd cum sângerezi singură.
La Grant, Ronson și Greene și Asociații,
ne pasă unii de alții
și de asta tu nu vei avea niciodată un loc la masa noastră.
Timpul o va spune, nu-i așa?
S-ar putea chiar să fie locul tău.
Du-te dracului!
Ai vrea tu.
Auzi, Oase Fragile!
Am uitat.
Mâine va primi vizite între orele patru și șapte,
pentru o mică adunare pe care am organizat-o.
Nimic sofisticat,
doar pentru cei de la periferie care vor să-și arate respectul.
Carr, dragă, cine e?
Nimeni.
Doar o babă cu o pelerină.
Nu mă pricep să vorbesc despre emoții.
Dar îți spun din suflet că...
Îmi pare rău că am făcut sex cu sora ta geamănă.
Și regret că te-am strigat pe numele ei.
I-ai tras-o lui Janet?
- Sunteți gemene. Identice. - Ticălosule!
Arăți exact ca sora ta...
Julia Nelson...
Voiam să-mi cer scuze...
Pentru momentul când ți-am cerut să-mi bagi degetul mic în fund.
Sau era prietena ta, Rachel?
Nenorocitul dracului!
Emily...
Nu înseamnă că nu putem avea un final fericit.
Vrei un final fericit?
Nu, nu am vrut să sune așa.
Am pipăit-o pe mătușa ta la petrecerea ta.
- Și regret. - Ce ai făcut?
Victoria, Francesca.
Bună, Shay, sunt eu, Chase. Alo?
Da. Mă întrebam dacă ești liberă mai târziu.
Du-te dracului, boule!
- Zău așa, Amanda! - Du-te dracului, Chase!
- Putem fi prieteni? - Dispari!
Bine, n-a mers așa cum am plănuit.
Următoarea.
Întoarce-te, ticălosule! Ia-ți florile de doi bani!
Du-te dracului, fustangiule!
Futu-i!
Bună, uau! Rahat!
Asta ar trebui să fie bună.
Da, mi-am amintit că...
- Culoarea ta preferată e alb... - Albul nu e o culoare, e o nuanță.
Bine, s-o facem.
Deci...
- Da. - Dumnezeule!
E foarte bun. Cine se gândea că știi să gătești?
Am angajat pe cineva.
Uite, eu...
Te-am făcut să te simți folosită.
Și propria mea rușine legată de noi...
Te-am rănit.
Nu m-ai rănit, Chase.
Ce-a fost între noi... a fost o tranzacție.
Tu ai fost...
Un semnal de alarmă.
Un memento că viața nu e dreaptă
și că Dumnezeu are favoriții săi.
Și... Da.
E de rahat, dar nu e vina ta.
Hei!
Te iert.
Noroc!
Mulțumesc!
Aproape am terminat cu lista.
Mai am doar un nume.
Vrei o prăjitură?
Nu. Fără planuri. M-am gândit că ar trebui să știi.
Bine, poate... Poate că am un plan mic.
- Am nevoie de ajutorul tău cu ultima. - Cu Milan?
M-a rugat să n-o contactez.
Nu mă vrea în viața ei sau a copilului.
Vrei să vorbesc eu cu ea?
Știu că cer mult.
Doar că nu știam pe cine altcineva să întreb.
O fac, cu o condiție.
- Orice. - Celălalt plan din capul tău
vreau să dispară acum.
Nu te voi primi înapoi.
În regulă.
Nu spun că cred că se va întâmpla ceva.
Dar nimic nu e bătut în cuie.
În viață totul se schimbă mereu.
Ce gândire budistă!
Dar, pe bune, faci asta pentru tine.
O să vedem...
Nu, n-o să vedem.
Bună ziua, doamnă! Vreți niște foie gras?
- Mulțumesc. - Cu drag.
Șampanie?
Emerald!
Bună! Mulțumesc că ai venit.
Așa se fac priveghiurile acum?
Credeam că vor fi zece oameni, cel mult.
Stând degeaba, împărtășind amintiri vechi și mâncând tort de cafea.
Fată, valetul mi-a luat cheile.
Am văzut un majordom acolo luând jachete.
Cineva mi-a dat această gustare.
E mousse de foie gras umplut cu trufe pe pâine prăjită.
Specialitatea Spago, care era restaurantul lor preferat.
Uau!
Trebuie să recunosc, fată.
Te-ai descurcat bine!
Știu că Dina apreciază.
Unde e? Vreau să-mi prezint omagiile.
E... la etaj.
N-o să coboare.
Mă ocup eu. Are nevoie doar de puțină convingere.
N-ar trebui să fie singură.
Asta e problema. Nu este.
Bine, desigur,
amintirea lui Doug va dăinui pentru totdeauna.
Nu, nu.
E încă cu cadavrul.
- Ce? - Da.
Refuză să-l părăsească.
Pe el.
Nu-i lasă să-l ia. Pe el.
Parcă e o versiune total aiurea din Weekend cu Bernie.
Știu că minți.
Aș vrea să fi mințit.
Încerci să spui... Scuză-mă.
Vrei să-mi spui că femeia asta e sus cu un cadavru de trei zile?
Se poartă de parcă Doug a dormit mai mult?
Da, așa e.
E o nebunie.
Și acum simt că am dat-o în bară.
Știi, oamenii încep să vorbească.
Nu, te-ai descurcat grozav.
Până la ficatul de gâscă fin.
Dacă ea alege să se baricadeze acolo sus cu Doug
în loc să coboare aici și să-și vadă invitații, nu e vina ta.
Bine? Nu e vina ta.
Emerald!
Mulțumesc că ai spus că m-am descurcat grozav.
Nu aud asta prea des.
Și... cu siguranță nu de la voi.
Înseamnă mult.
Știi, uneori, mamele singure
trebuie să-și suflece mânecile și să se ocupe de mizerii.
Nu, nu o pune acolo!
Japonia 1991
Bună, Dina!
Ce mai faci?
Mă uitam la pozele cu călătoriile noastre în Japonia.
Doamne, îi plăcea chimonoul ăla stupid...
Dina, trebuie să vorbim.
Intră!
Departe de decedat.
E în regulă?
Da.
Dina, ai o mulțime de oameni vii
care așteaptă jos să te consoleze.
Și ne-ai cerut să-ți dăm timp și am respectat asta.
Au trecut trei zile, mâine se fac patru.
S-a terminat, iubito.
Trebuie să facem aranjamente. Acum, ai...
Nu, nu am făcut-o.
- Bine, ai vrea să... - Nu.
Aș vrea să mă lași ca să mă pot întoarce în dormitor
și să jelesc în pace.
Nu mă simt confortabil să fac asta
până nu știu ce planuri ai.
Nu am niciun plan.
Da?
De fapt, am un plan.
O să stau lângă soțul meu, până sunt gata să-mi iau rămas-bun.
Stai puțin.
Stai puțin, Dina.
Nu cred că gândești limpede.
Aș putea chema un doctor
să-ți prescrie ceva care te-ar putea ajuta să te controlezi...
Fir-ar să fie!
Mi-am petrecut toată viața deținând controlul.
Mi-am pierdut dragostea vieții mele.
Cred că e singura dată
când am dreptul să pierd controlul!
Doug era totul pentru mine.
Totul.
M-a făcut să cred în mine, în noi.
Sărbătorind... alinând...
provocând... certându-ne... râzând.
Și acum...
nu mai e.
Pur și simplu.
Ca o carte care a fost...
smulsă din mâna ta înainte să afli sfârșitul poveștii.
- Dragă, știu cât de greu e... - Nu, nu poți
să-mi spui cât de greu e.
Nu ai dreptul să-mi spui că e timpul.
Eu decid când e momentul, nu tu, nu altcineva.
Iubito, vino încoace!
Bine, descarcă-te.
Sunt aici.
O să fie bine.
Dumnezeule...
Nu...
Bună, scuzați-mă. Îmi pare foarte rău.
Bună! Ce dracu'?
Dacă aș fi vrut muzică, aș fi angajat-o pe Adele.
Nu e vorba despre ce vrei tu.
Îi ofer despărțirea cuvenită.
Și unde îl trimiți? În iad?
Doamnelor și domnilor, în onoarea lui Doug Moore,
pe jumătate scoțian, o legendă în toată regula.
Am considerat că e potrivit
să-i oferim o despărțire cum se cuvine.
Mulțumesc.
Doamne, omul nici măcar nu purta Burberry, fiindcă nu suporta carourile.
Acum e, brusc, Braveheart?
Vai! Tocmai când credeai că atmosfera nu putea deveni mai stânjenitoare,
apari tu cu trei vezici urlătoare.
Bravo!
Brusc pari puțin constipată.
Dina are niște Metamucil în bucătărie.
De ce nu te duci să iei unul?
E bun și pentru păsărici putrezite?
Tu ar trebui să știi.
Bine, opriți-vă dracului! Mulțumesc foarte mult.
Alo?
N-o să meargă ce încerci să faci.
Adică să merg la cursul de Lamaze?
Vrei să faci copilul ăsta și să-l crești singură,
să fii mama aia independentă care nu-i datorează nimic lui Chase.
E admirabil. Dar nu se termină niciodată așa.
Și de unde știi asta?
Am văzut asta de 100 de ori...
Pasul unu, te va da în judecată pentru custodie.
Pasul doi, trei, patru, cinci până la o sută,
vei fi târâtă într-o bătălie juridică urâtă
în ce-ar trebui să fie cel mai frumos moment din viața ta.
O să te întreacă la cheltuieli, la avocați, și, la final,
vei ajunge să împarți un copil
cu persoana pe care ai ajuns să o urăști cel mai mult pe lume.
Dar am o soluție.
Și care e aia?
Rezolvați acum. Înainte să vină copilul.
El te-a pus să faci asta?
N-aș fi sunat dacă nu aș fi crezut că așa e corect să faci.
Bine.
Dar o fac doar dacă vei fi prezentă ca avocatul meu.
- În biroul meu, deseară la ora șase. - Bine.
Dar să se poarte dracului civilizat.
Sunt epuizată.
Bine, comportament exemplar.
Bine, vrei să vorbim, vorbește.
Mulțumesc că ai venit, Milan.
Îmi pare rău, bine?
Vreau să te ajut cum pot.
Știam că vei spune asta.
Nu vreau ajutorul tău.
De fapt, nu vreau să te implici deloc.
Putem rămâne prieteni.
- Prieteni? - Da, prieteni.
E un bebeluș, e palpitant. Ar trebui să fie distractiv.
Chiar ești un cretin, nu-i așa?
Asta ți se pare distractiv?
La naiba! Ce problemă ai?
Mă mir că nu l-ai prins. Nu te joci cu mingile?
Sunt fundaș, arunc mingea.
Fundașii aruncă? Îți arunc eu niște palme.
- Ușurel! - Te urăsc!
- Ia o pauză și calmează-te. - Ce ai?
- Tu ce ai! - Nu e bine pentru copil.
Dacă nu e bine pentru copil,
vrei și prăjitura asta s-o mănânci?
Eu am fost jucăria ta nenorocită, pe care o țineai pe raft!
- La naiba cu asta! Plec. - Fă-mi...
- Chase! - Plec.
- Du-te dracului! - Am venit ca să fiu amabil.
Am venit să-ți ofer o grămadă de bani,
fără obligații.
La naiba cu amabilitatea ta și cu banii tăi.
Probabil că miroase a sculă și boașe murdare.
Știi ce? Copilul e și al meu, și al tău.
- Zău? - Da, ne vedem în instanță.
- Chase, nu... - Nu, lăsați-mă amândouă.
Am dat-o în bară, bine?
Dar tu i-ai tras-o soțului șefei tale!
Felicitări, suntem amândoi oameni de rahat.
Și am și eu drepturi.
Bine? Și bărbații sunt oameni.
Nu e drept.
Iubesc copilul ăla.
Și te dau în judecată pentru custodie.
Și ghici cine va fi avocatul meu. Carr.
Afară! Acum!
Pleacă!
Vrei bacșiș?
Eu sunt ținta, continuă!
Serios?
E mai bine așa.
Mulțumesc, Libby.
Data viitoare când trebuie să golesc o încăpere, renunț la alarma
de incendiu și angajez cimpoierii.
Chiar crezi că avea să-și facă apariția
cu toți lingușitorii ăia de la Hollywood care voiau să-și facă selfie-uri pentru
- ...pagina de Instagram a Oscarurilor? - Bine, lăsați prostiile!
Ați încercat amândouă ceva, n-a mers.
Acum ne reorganizăm împreună. Ați înțeles?
Bine.
Unde e toată lumea?
Pe invitație scria că e până la șapte.
- Dina i-a dat pe toți afară. - Poftim? De ce?
E paralizată de durere. Nu vrea să iasă din camera ei.
Și nu-i lasă să ia corpul lui Doug.
Dumnezeule! Fir-ar să fie!
E mai mult decât durere.
Ce facem?
Să mă duc să vorbesc cu ea?
Nu, mergem toate.
Pe una dintre noi o poate ignora, dar nu toată echipa.
Nu prea am încredere
în munca de echipă acum.
Atunci poate ar trebui să stai deoparte.
Bine, destul!
Da?
Dacă vă pasă de Dina, încetați să vă bateți pentru a fi preferata ei.
Fiți pe aceeași lungime de undă!
Trebuie să fim unite.
Ascultă, e beată.
- A băut prea mult. - E doar...
Dă-o dracului!
Terminați, amândouă!
Dina e sus, vorbește cu un mort.
Reveniți-vă!
Haideți! Ce căcat!
Dina, noi suntem.
Putem să intrăm?
Circul a plecat din oraș?
Da, toată lumea și-a împachetat corturile și a plecat acasă.
Îmi pare rău pentru mulțime. A fost mai mare decât mă așteptam.
Cred că nu mi-am dat seama cât de iubit era.
Și muzica... da,
poate că nu a fost cea mai bună decizie a mea.
Cum te simți?
Ia uite!
MOORE - ALTE PREMII
Aici sunt eu și Doug când a câștigat primul Oscar.
Doamne, eram atât de tineri!
Uită-te la noi... radiind, cu toată viața în fața noastră.
Păreți atât de fericiți!
Ați avut o relație specială.
Te rog, nu-mi spune cât de norocoasă am fost.
Ar fi trebuit să auzi ce spuneau oamenii jos.
Despre căsnicia voastră,
despre viața voastră împreună, erau plini de invidie.
Și nu era vorba despre realizările lui profesionale.
- Ceea ce e ceva rar în orașul ăsta. - Da.
Voi doi sunteți cu adevărat o anomalie.
Toată strălucirea, premiile, toate prostiile sclipicioase
după care aleargă oamenii doar ca să umple un gol...
voi n-ați avut nevoie de ele.
Ați avut o relație adevărată și se vedea.
Exact!
Știu că vreți să mă ajutați și apreciez foarte mult.
Dar nimic din ce spuneți nu poate ușura durerea
sau să-l aducă înapoi.
Știi, Elijah, geniul meu la fizică,
zilele trecute tot vorbea despre energie și despre chestii cuantice.
Spunea că ceea ce ne animă, forța vieții,
ceea ce ne face vii este energia și ea se mișcă mereu, se schimbă,
nu este niciodată distrusă.
Nu e legată de limitările nenorocite ale corpului, cum suntem noi ceilalți.
Și de asta să te agăți de el...
Nu e el.
Nu e bărbatul pe care l-ai iubit,
cel care lumina fiecare încăpere în care intra.
Energia aceea a mers mai departe.
E timpul să-l lași să plece, ca să poată continua să meargă înainte...
ca și tine.
Îl păstrezi în tine prin iubirea aceea, prin amintiri, prin cum te-a schimbat.
Acolo va fi mereu energia lui...
În tine.
Așa este.
Mă tot gândesc...
dacă ar fi fost unul dintre băieții mei, Doamne ferește, ce ar putea spune cineva?
Da, n-aș vrea să-mi spună nimeni ce să simt sau cum să fiu... Isuse!
De asta m-am opus ideii de căsnicie.
Poate e mai bine să nu te apropii prea mult.
Știi, soț, copii...
toți o să murim mai devreme sau mai târziu.
Da, dar să joci la sigur doar pentru că nu vrei să fii rănită?
Poate că asta fac eu.
Îl las pe Chase să plece, las dragostea vieții mele să plece
doar pentru că mi-e frică.
Nu, nu asta faci și știi asta.
În niciun caz.
Pe de altă parte, nu știu dacă vei găsi
pe cineva mai bun la vârsta ta.
Hei...
Ce e?
Fetelor?
Sunați-i. Spuneți-le să vină după Doug.
E momentul.
Și mulțumesc.
Stai!
Uau!
Spune-o!
Nu putem.
Spune ce simți.
Chase, nu...
Te iubesc.
Te iubesc, te iubesc.
Te iubesc.
Bună!
Ce e?
Nimic.
Ți-am făcut cafea.
Știi, am fost surprins să te văd după tot ce...
Adică, după criza pe care ai făcut-o în biroul meu?
Criza mea?
A aruncat cu lucruri în mine.
Te-ai purtat ca un copil.
Ea a început!
Mi-am încheiat pledoaria.
Ce te-a făcut să te răzgândești?
Nu știu.
Dorințe umane.
Dă-mă în judecată.
Și poate, doar poate, am o slăbiciune pentru un tată
care-și apără copilul.
Deci chiar crezi că bărbații au drepturi?
Drepturile bărbaților și femeilor nu sunt în competiție.
Fiecare om are dreptul la drepturile sale fundamentale de bază.
Cum ar fi viața, libertatea și căutarea fericirii...
Ce-ar fi să mai încercăm o dată?
Subtitrarea: Ruxandra Jianu