Jeg afklarede en masse undertrykte behov på den her sofa,
men det involverede normalt en stor pik og et stopord.
Carr, jeg tager aldrig på hjemmebesøg, men efter vores samtale
havde jeg nogle sikkerhedsbekymringer.
Det havde du garanteret.
Du var bange for, at hvis det endelig slog klik for mig,
og jeg dræbte kvinderne, ville det plette din allerede ubrugelige praksis.
Måske ville jeg gå efter dig for at lade, som om du kunne hjælpe.
Fem år til $400 per konsultation,
så du kan sidde der uge efter uge og skrive noter som en elendig stenograf.
Disse kvinder overvejer dig som partner.
Ikke? Måske er det det, der provokerer dig.
Det er bare deres lille torturspil.
De lader muligheden dingle foran mig
som en bøf foran en sulten hund
bare for at se mig savle.
Men stol på det denne gang.
Jeg bider tilbage og river deres struber ud.
Som du påpegede, har vi håndteret dette narcissistiske sår i årevis.
Ja, det ved jeg.
Og det bliver kun værre.
Det gør ondt. De sårer mig.
Og jeg ved, at smerten aldrig forsvinder.
Og det har jeg accepteret.
Og nu hvor jeg har accepteret det her, udvikler det evige vredestømmermænd,
som jeg vågner med hver eneste dag,
og de bliver til fantasier
om at hænge dem i deres Hermèstørklæder
og tvangsfodre dem med foie gras, indtil de eksploderer.
De er grunden, det håber jeg, du ved,
og det burde du skrive ned.
Det er dem, der fjernede min menneskelighed som ung kvinde
og gjorde mig til denne person.
Hvorfor kan jeg droppe en fyr og slette hans nummer?
Men når disse kvinder svigter mig, planlægger jeg
at ødelægge deres Lemaire med cyanid.
Når en kvinde sårer dig, er det mere end personligt.
Det er stammeagtigt. Det er et brud i det grundlæggende støttesystem.
Allura, Emerald, Liberty, Dina. De sårer ikke kun dine følelser,
de demonterer din selvopholdelse.
Bla, bla, bla.
Jeg har et lille råd til dig, doktor.
Eftersom du ikke kan få disse følelser til at forsvinde,
er dit eneste job nu at hjælpe mig med at planlægge min sidste hævn.
Og jeg ved alt om læge-patient privilegier,
så har du nogen ideer?
En tragisk ulykke rammer den vordende brud,
eller indtil døden os skiller, sker alt for tidligt.
Så det handler om Libertys kommende bryllup.
Lad os tale om medicin.
Jeg vil ikke have antidepressiver.
Jeg er rasende, ikke deprimeret.
Jeg tænkte mere på hormoner.
Østrogenmangel kan øge irritation
og forstærke følelser af vrede og afvisning.
Så du siger, at hvis jeg marinerer min hjerne i østrogen, har jeg ikke
lyst til at ville skære dem op som dyr tun på en sushibar?
Du er virkelig en terapeut-kliché pakket ind i en billig cardigan.
Ja. Fuck det her. Fuck hormoner!
Tiden er gået.
Du bad mig komme, fordi du havde morderiske tanker.
Det havde jeg.
Og det har jeg.
Åh ja.
Men du var aldrig i fare.
Du er alt for kedelig til at dræbe.
Men du må hellere skride fra mit kontor, før jeg genovervejer det.
Skrid!
DEN SIDSTE HÆVN
Jeg tror, vi kan forvente at få en betinget dom
med alle de aftalte betingelser, når jeg er tilbage fra min bryllupsrejse.
Tak. Mange tak.
Ja, det er ret spændende, men jeg bliver glad, når det er forbi.
Ikke forbi, som… Ja, du ved, hvad jeg mener. Præcis.
Tilgiv mig.
Okay, bare kontakt mig når som helst, hele døgnet.
Jeg er der, og især hvis han prøver at kontakte dig.
Held og lykke.
Præcis. Tak.
Undskyld, jeg afbryder, men jeg prøvede at forklare…
Topindsats, Celia. Dit offer skal ikke være forgæves.
Celia, sig til, når min klokken tre er her.
Klokken tre?
Ja, din klokken tre.
Jeg elsker, at briter lyder kloge, selv når de ikke er.
-Må jeg? -Nej, du må ikke.
Vil du være rar at gå?
Se, det er det, jeg kan lide ved dig.
Dit Margaret Thatcher Iron Lady-lort.
Du holder ikke igen som de andre tøsedrenge, du arbejdede for… med.
Undskyld, min fejl.
Fortæl mig så, hvorfor du er her.
Lad mig gætte. At du på en eller anden måde, i din vrangforestilling,
troede, du kunne overbevise mig om
at stemme på dig som partner i dette firma?
Ikke? Lad mig grine dig op i ansigtet.
Jeg ved, du vil stemme imod.
Jeg ville også stemme imod mig, hvis jeg var dig.
Men du giver igen af samme mønt.
Ingen andre i klubben har modet til at møde mig ved nettet.
Derfor sender jeg altid mine vildeste skud til dig,
og du returnerer dem med præcision.
Og for det har du min respekt.
Tak.
Men jeg stemmer stadig ikke på dig.
-Ja. -Selvom jeg blev hugget itu,
stykke for stykke, og min eneste udsættelse
var at give dig min stemme, ville jeg bede dem fortsætte.
Ja, det er godt.
Dina havde ret.
Under alt det overjordiske lort
er en misforstået søster-vildmand som mig selv.
Så hvis jeg var dig, ville jeg ikke bekymre mig om, at pigerne siger:
"Du er for britisk" eller håner hele sækkepibe-fiaskoen.
Hvis du ikke har noget imod det, vil du så…
Så de hånede virkelig sækkepiberne?
Mens de kaglede.
-Kun fordi de er så… -Provinsielle?
Provinsiel er en underdrivelse.
Liberty, jeg…
Jeg har noget til dig.
Kald det en bestikkelse, hvis du vil, og returner den for den lille formue,
som jeg betalte for den, hvis du vil.
Men jeg så den,
tænkte på dig, huskede, at du skulle giftes om en uge,
og jeg tænkte: "Jeg kan lide hende."
Jeg respekterer hende. Så jeg købte den.
og jeg er pisseligeglad med, hvad hun synes.
Jeg har ikke brug for dine gaver.
Du har måske ikke brug for den, Liberty,
men jeg tror, du virkelig vil have den.
-Er det? -Ja.
-Du godeste. Diana Queen of Our Hearts. -Ja.
Er det den første udgave?
Hvor har du den fra? Man kan ikke få dem her.
Tror du, jeg ville afsløre mine hemmeligheder?
Jeg kan ikke…
Wow. Det forventede jeg ikke.
Jeg talte lige med pigerne om prinsesse Dianas bryllup.
-Virkelig? -Ja.
Og de må have været på den anden side af planeten.
For de så på mig, som om jeg var…
Den outsider, du er.
Velkommen til min klub.
Må jeg spørge om noget?
Ja.
Hvad fanden er det?
Det er brudepigekjolerne, jeg lige kiggede på.
Laver du sjov?
Til dit bryllup eller til Alluras?
Undskyld, de ligner hende.
Så forudsigelige. Hele det der Mies Van Der Rohe
møder nattens luder-æstetik. Ad.
Undskyld, men jeg troede, du ville have valgt noget mere…
Dig.
Enkelt, klassisk, internationalt.
For jeg husker, du fortalte mig, at din mor opkaldte dig
Liberty efter Liberty of London, hvilket jeg syntes, var så underligt.
Men også ret sejt. Blomsterne og tusindfryd
og alt det højhalsede lort.
Du burde have det på, og det burde de også.
Det er som din anden hud, for guds skyld.
Du ved, dit DNA.
Kan du forestille dig de piger med høje halse og ærmer?
Ingen bryster?
Ægteskabet handler om dig, hvem du er,
og hvem du elsker, og hvad du står for.
Og hvis de ikke kan støtte det, så af med deres hoveder.
Efter min ydmyge mening.
-Carr… -Ja,
du stemmer stadig ikke på mig. Godt for dig,
din Thatcher-kælling.
Vær tro mod dig selv, Duckie.
Men rend mig i røven.
Og det respekterer jeg.
Nyd tallerkenen.
Okay.
Perfektion.
Hvad er det improviserede møde, der lige dukkede op på dagsordenen?
Ikke et møde, bare lidt te.
Ronson-stil, selvfølgelig.
Med Twinings, Earl Grey.
Vi har agurkesandwich og scones.
Hjemmelavet, min mors opskrift. Med tyk fløde og marmelade.
Hvad er kalorietallet på denne søde lille sag?
Hvad snakker du om?
Du kan spise, hvad du vil.
I det mindste ender det på alle de rigtige steder.
-Det kan du bande på. -Okay.
Godt, I kunne komme,
jeg har bare et par ord at sige.
Som vi ved, er ægteskab en fejring af kærlighed.
Og det handler ikke kun om kærligheden mellem de to mennesker ved alteret.
Det handler om venner og familie.
Men jeg har haft svært ved
at vælge min brudepige.
Se os lige.
Vi er for højt på strå til at blive fanget
i en popularitetskonkurrence.
Ingen sårede følelser, det lover vi. Du burde bare vælge en,
der holder dig rolig og rolig under en krise.
Selvom en tidligere betjent måske ikke er en dårlig idé.
-Jeg siger det bare. -God pointe.
Tager du stilletter på, du kan jagte forbrydere i?
Tror du, det bliver dig?
Det er fakta,
at Liberty og jeg har kendt hinanden længst.
Okay, men hvem har hun registreret flest timer med?
Ding, ding, ding.
Så vi afskriver bare kvinden, der har givet hende sin karriere?
Nej, det er nok.
Jeg afskriver ikke nogen.
Jeg sætter pris på alle de gode pointer.
Jeg skal bare bruge lidt længere tid på at beslutte mig.
Tålmodighed er en dyd, ikke?
Denne lille tefest var måske et trick for at få jer ud af jeres kontorer,
fordi jeg fik min personlige shopper til at efterlade noget særligt til jer.
Brudepigekjoler!
Ja!
Modeshow!
-Modeshow. -Ja.
Gud.
Wow.
Ikke dårligt, vel?
Korrekt.
Og her er hun.
-Virkelig? -Se på os.
De er smukke.
-De er da noget. -Så meget tekstur.
Er der en juridisk præcedens for at have så mange flæser?
For lige nu har mine flæser flæser, okay?
De er tidløse, ikke?
-De fremkalder en følelse. -Jeg føler mig som et fjols.
Andre?
Jeg havde et lignende stof i 1969
til nogle dejlige gardiner i min stue.
Okay, det er godt at vide.
Hvis nogen peger kameraet mod mig
i denne kjole, prøver jeg bare at passe ind i gardinerne.
Okay, bare vent, til looket er færdigt.
Det har bare brug for tilbehør.
Får vi et lille hus og en prærie?
Okay.
Det er en spøg, ikke?
-Det er ikke kjolen, vel? -Det kan ikke passe.
-Er det? -Lyt nu til mig, okay?
Det er et tema, jeg har gang i.
Jeg er i London, forår. Chelsea Flower Show.
Min kjole er speciallavet, påskeliljer inspireret af tusindfryd, grønne marker.
Og det er bare… Okay, ja.
Ja. Okay.
I hader dem virkelig, det er okay.
-Ja. -Ja, vi gør.
-Jeg prøvede. -Men vi elsker dig,
og vi vil med glæde dø på denne blomsteragtige slagmark.
-Dine trofaste flæsesoldater -Melder sig til tjeneste uden at vise mås.
Okay, det er lidt nedladende.
Ja, okay.
Måske havde Carr ret.
-Carr? -Hvad har Carr med det at gøre?
Helt ærligt, venner.
Det skulle være starten på den mest spændende tid i mit liv,
og det er officielt ødelagt.
Så vidt jeg kan se, er der ikke en brudepige her med en smule ære.
Vent. Libby.
Det er fint. Tilbage til tegnebrættet.
Undskyld. Kom tilbage.
Kan du se, hvad I gjorde?
Tøs.
Hvad?
Du vil ikke tro det.
Kan du huske, da vi prøvede at finde ham, der angreb mig?
Min Ezra gav mig noget nyt software.
Ansigtsgenkendelse, baggrundstjek.
Jeg besluttede at undersøge Reggie.
En slags bryllupsgave til Liberty.
Okay, du skræmmer mig.
Er det ikke noget lort?
Vi må finde Dina.
Fortæl mig præcis, hvad jeg kigger på.
Vores dreng Reggie er mere nøgen, end Liberty har set ham før.
Han tog et stort privat lån for at finansiere sit firma.
Høj rente, korte vilkår.
Han byggede sit hus, alle sine opsparinger.
Han bruger deres fremtid som sikkerhed.
Hvis firmaet ikke når sin målindtjening, kan han miste det hele.
Skat, og baseret på det, jeg ser på,
er han farligt tæt på at mislykkes.
Ja, han er ude på alt for dybt vand.
Hun kan ikke blive gift uden at vide det.
Nu giver det pludselig mening, hvorfor han var så sikker på ægtepagten.
Han prøvede at beskytte hende.
Hvor ædelt af ham.
Nioghalvfems procent af alle skilsmisser afhænger af en af to ting.
Utroskab eller penge.
Han gør begge dele.
Det er ikke kun forfærdelige økonomiske beslutninger,
men han har også løjet for hende om det.
Hun ville gå ind i dette ægteskab
med odds, der allerede er imod hende
på den værste måde.
Økonomisk indiskretion kompromitterer et forhold hver gang.
-Alle tror, de er en undtagelse. -Det er ingen.
Jeg har et spørgsmål.
Hvem fortæller hende det?
Fr. Lane?
-Ja. Hvad? -Liberty Ronson er her for at se dig.
Mageløst!
Send hende hid!
Og Susan, en te og den uåbnede æske tebrød.
Tak.
-Goddag. -Goddag.
Hvad skylder jeg fornøjelsen?
Gud, det var en katastrofe.
De hadede dem. Kjolerne. De gjorde grin med dem. Med mig.
Sådan føltes det da.
Du må synes, jeg er ret ynkelig,
eftersom de burde være mine nærmeste venner.
Nej, jeg synes slet ikke, du er ynkelig.
Sårbar, måske.
Hvilket faktisk er ret forfriskende.
Tak, kære.
-Hvad? -Du godeste. Den accent
er virkelig fængende.
-Gud. Scones? -Ja.
Hvad kan jeg sige?
Dianas mindeplade gjorde noget ved mig.
Du er ikke den eneste, hun havde en effekt på.
Bricks and scones på Larchmont.
Sig ikke, jeg aldrig gav dig noget.
Ikke? Det er sutte den af på en stang smør.
Jeg har gennemgået nok terapeuter
til at have min egen licens, så jeg ved, hvad jeg taler om.
Og de kvinder, forskruede, som de er, og det er de…
Elsker dig.
Er de begrænsede? Ja, men er vi ikke alle det?
Allura vil ikke have, at du skal være dig.
Hun vil have dig til at være hende.
Men det gør hun kun, fordi hun ikke ved, om det er godt nok at være hende.
Så hun har brug for bekræftelsen. Og Emerald,
man skal have sin egen ilttank med,
når du er omkring den pose varm luft.
Hun opsuger al ilten i lokalet.
Men det er kun på grund af hendes usikkerhed.
Og man skal bare se forbi det.
Under det. Og husk, hvem de er for dig.
Hvis du synes, de er det værd,
hvilket de er.
Jeg har holdt øje med jer i mange år,
og I har virkelig noget særligt.
Der er mere ved dig, end man kan se, fr. Lane.
Nå? Det ved jeg nu ikke.
Jeg har bare aldrig set den side af dig før.
Godt, det ikke er for sent.
Tak.
Nå, farvel for nu.
Tak.
Te igen?
Det ville jeg elske. Oprigtigt.
Susan, hvorfor kommer du ikke og tager de skide scones
og den her harske te, før jeg brækker mig?
Lad det noteres, at de underskrevne partnere
hos Grant, Ronson og Greene har samlet sig for at formalisere
tilføjelsen af Dina Standish som navngivet partner i dette firma.
Ja.
Kun til rådgivende kapacitet, I mangler stadig den fjerde Beatle.
I henhold til den enstemmige aftale skal fr. Standish herefter få
alle rettigheder og privilegier for en partner,
herunder stemmemyndighed i alle faste anliggender.
Vi er samlet for at drøfte og stemme om den foreslåede tilføjelse
af advokat Carrington Lane som partner i dette firma.
Da beslutningen skal træffes ved hemmelig afstemning,
kræves mindst tre af fire stemmer
for at bekræfte eller afvise udnævnelsen.
Afstemningen fortsætter, til en afgørelse er fundet.
På dette tidspunkt skal alle stemmeberettigede medlemmer
afgive deres stemmesedler til optælling.
Jeg ved ikke, hvorfor vi bare ikke kan tale om det.
Vi ved alle, hvordan hinanden stemmer.
Især dig, fuglemor.
Du vil have alle dine små kyllinger tilbage i reden.
Den hemmelige afstemningsproces er en ældgammel tradition
for jeres egen beskyttelse.
Tro mig.
Selvom det er rådgivende,
er jeg så glad for, at du er hos os.
Resultatet af afstemningen: To for, to imod. Vi har uafgjort.
Det er besluttet, at afstemningen fortsætter.
Vi mødes igen om 48 timer.
I mellemtiden kan I overveje sagens realiteter,
men det er udtrykkeligt forbudt
at offentliggøre indholdet af jeres stemme.
Jeg mener det.
Jeg ville genoverveje det tøj.
Du missede en plet.
Wow. Lækkert sted.
Jeg tror, jeg tager det ved siden af.
En advarsel, jeg mediterer
til hvidhval-orgasmelyde, og det bliver højlydt.
Carr, hvad skylder jeg fornøjelsen?
Heste.
-Heste? -Betyder de noget for dig?
Jeg vandt Wadsworth-medaljen, da jeg var 16.
For dressur.
Donatello var min elskede hollandske varmblod.
Minder.
Måske kan vi fortsætte på Horses. På Sunset.
Vi har haft frokostaftalen i ugevis.
Har vi?
Vent. Min hjerne er gået på orlov.
Undskyld, Carr.
Jeg er så ked af det.
Vil du nøjes med en bid her?
Kødsovs i helligdommens kantine.
Åh, hvor har jeg drømt om, at denne dag ville komme.
Godt.
Jeg er glad for, du er her.
Der er noget, jeg vil sige til dig.
Edmond Vatan Sancerre kl. 13.00.
Fejrer vi noget?
Fik jeg rollen, hr. DeMille?
Nej.
Det var ikke et ja, men det var heller ikke et nej.
To mod to.
Hvorfor fortæller du mig det?
Jeg troede, ritualerne i Skull og Lady-Boner Society
var indhyllet i hemmelighed.
Det er de i høj grad.
Tak.
Se, om du kan sige "kødsovs" med en bid af det her i munden.
Wow, det er godt.
Det er bedre end meget godt.
Det er perfekt.
Så… jeg har din stemme.
Jeg har bestemt ikke Alluras.
Hvem stod imod?
Vil du vide hemmeligheden?
Ja.
Køkkenchef Ricamora
har noget, som ingen andre kokke har.
En ekstra sans,
en bogstavelig sjette sans,
der lader ham opfange en flygtig,
næsten usynlig aroma,
der fortæller ham præcis,
hvornår fisken har sin perfekte fugtighed.
Han bruger ikke en timer eller et termometer,
kun sin næse.
Det er fascinerende.
Det var Liberty, ikke?
Ombestemte hun sig?
Eller måske var det Emerald.
Vi har fundet hinanden som enlige mødre, så…
Jeg stemte ikke på dig, Carr.
Jeg kan ikke tale for de andre, men jeg vil ikke have dig i dette firma.
Jeg ved, at spøgen med brudepigekjolerne
var dit værk.
Hold op.
En harmløs spøg, måske,
men jeg ser noget meget dybere og mørkere her, og det skræmmer mig.
Jeg troede, at hvis jeg inkluderede dig, ville noget ændre sig i dig.
Men du skaber uenighed,
før du har sat en fod over tærsklen.
Og jeg vil ikke lade dig være det skadelige ukrudt,
der forgifter firmaet ved sine rødder.
Fortsæt.
Kvinder kan være vanskelige,
de stiger og falder, favoritten bliver den udstødte,
alliancer ændrer sig, baner forenes og divergerer.
Så for alle de år siden, da du ikke blev valgt,
troede jeg, det var den akavede pige,
offer for siddepladspolitik.
Men jeg tog fejl.
De lugtede noget på dig, som jeg ikke kunne lugte før nu.
En dyb og skræmmende sociopati.
Min kærlighed til Allura og Liberty og Emerald
var dyb og moderlig.
Men for dig, Carr,
indser jeg nu,
at jeg har kun følt medlidenhed.
Forveksl aldrig kærlighed og medlidenhed.
Jeg er frygtelig ked af, at jeg gjorde det.
Tja…
Det er vel en til turen.
Fisken?
Kokken Rikki-Tikki-Tavi og hans særlige næse?
Det var noget fis, ikke?
En metafor.
Vil du have pakket den ind?
Den er lige så god næste dag.
En skuffelse skuffer aldrig.
Jeg gør mig i stand,
og så vil jeg bruge de næste to dage
på at føre kampagne for at sikre,
at du aldrig sætter din fod i den her bygning igen.
Nej.
Gud. Fuck.
Hvor længe har du stået der?
-Hvor pinligt. -Lib.
Jeg må fortælle dig noget.
Nej, det behøver du ikke.
Jeg har besluttet, at jeg tilgiver dig.
Jeg ordner kjolerne, okay?
Det er et brudemonster herovre.
Og det er dig.
Ja.
Min brudepige.
Det har og vil det altid være, fordi jeg elsker dig så højt.
Jeg elsker også dig, Lib.
Gud.
Men det er…
…noget andet.
Hvad?
Nej.
Du ved ikke engang, hvorfor jeg er her.
Det er lige meget. Efter du lokkede Liberty
til i brudepigekjolerne, er du heldig, du ikke får mere end et nej.
Ja, fuck brudepigekjolerne.
Det er seriøst.
En, vi begge holder meget af, har problemer.
Er det Chase,
har jeg en streng returpolitik.
Det handler om Dina.
Hvad med Dina?
Gud.
Det er så svært.
Jeg mener…
Jeg ville ikke være nogen steder uden hende.
Hun er grunden til, at jeg er så god til det, jeg gør.
Har det noget at gøre med, at hun blev partner?
Nej.
Muligvis, men det er op til dig.
For pokker, Carr, udtryk dig, for fanden.
Undskyld, men det er ikke let for mig, okay?
Jeg fakturerer seks minutter ad gangen.
Fint.
Du kender alle de bedste læger,
så jeg tænkte, du kunne få hende få hende til nogen,
der kan finde ud af, om hendes tilstand er permanent.
Hvad snakker du om?
Jeg taler om hendes mentale nedgang, din idiot!
Undskyld.
Jeg troede, det var en fase, et par seniorøjeblikke,
men det er mere end det.
Der er noget helt galt.
Og jeg har altid syntes, Dina var lidt skør,
men ikke at give slip på Dougs lig.
Du må indrømme, at noget er forkert.
Dina har altid været excentrisk, til venstre for midten.
Hun er langt forbi det nu. Hun er helt ude i skoven.
Dina har forladt bygningen,
så jeg ved ikke, om det er demens eller Alzheimers.
Hun har gået underligt som en eller anden klam vagabond.
Måske er det endda Lewy body demens.
Undskyld.
Hvor har du fået din lægeuddannelse? Google?
Jeg troede, jeg kunne kalde det normal aldring,
indtil hun begyndte at sende mig det her.
"Doug besøgte mig i går aftes.
"Han så glad ud og sagde, han havde det fint."
Folk ser deres kære, efter de døde hele tiden.
Bliv ved med at læse.
"Matthæus 19:3-8.
"Jesus siger, at Gud aldrig havde tænkt ægtepar at skilles.
"Jeg begynder at tvivle på helligheden i det, vi laver her."
Hold da kæft.
Ja. Læs den næste.
"Hvis jeg ville ende mit liv, ville du så være villig til at hjælpe mig"?
-Pis. -Ja. Og der er også mere.
Ting, jeg har set,
ting, hun har sagt, som jeg ikke har villet nævne,
ting, hendes stuepige fortalte mig.
-Jeg taler med hende. -Nej.
Du kan ikke bare tale med hende, I er nødt til at tale med hende.
I må konfrontere hende.
Jeg prøvede, og hun vendte sig mod mig.
Hun smed et glas vin i ansigtet på mig.
Du kender Dina.
Du har ret.
Vi må stå sammen og lade hende vide, at vi holder af hende,
og at vi bare vil hjælpe.
Præcis.
Hvad sagde hendes husholderske?
Hej.
Jeg ved, du sagde, du ville have pæoner til din brudebuket,
men jeg kører hertil,
og der er en kvinde på San Vicente, der sælger dem.
Jeg siger: "De ligner dig," så…
Hvad foregår der?
Der er intet bryllup, Reg.
Jeg aflyser det.
-Hvad snakker du om? -Nej, gør det ikke værre.
-Spillet er slut. -Hvad foregår der lige nu?
Det er afsløret.
Her. Jeg ved det hele.
Hvem fandt det her?
Hvorfor betyder det noget?
Det her er…
Dine venner prøver at vende dig imod mig.
Nej, mine venner prøver at redde mig fra at give mit liv væk
til en, jeg tydeligvis ikke kender!
Jeg havde intet valg, Lib.
Banken ville ikke give lånet i tide,
og jeg lader ikke firmaet dø, før det er lanceret,
-så ja, jeg tog et elendigt lån. -Nej.
De havde brug for sikkerhed, og jeg gav dem alt,
men der var en plan, og det er en kalkuleret risiko.
Det er præcis derfor, jeg ville have en ægtepagt,
så risikoen ikke var din.
Men det er ægteskab.
Det er en risiko, et spring.
Det er ikke beregnet.
Det er et bind for øjnene, hjertebankende, hold vejret-spring, ikke?
-Ja, det er det, jeg… -Og det var det, jeg ville med dig.
Og jeg forstår ægtepagten.
Jeg ved, du bare prøvede at gøre det rette,
og du ville beskytte mig,
men at beskytte mig er ikke det samme som at stole på mig.
Der er ingen kærlighed uden tillid!
Hvad er det? Det er ikke et ægteskab. Det er en forestilling!
Og hvis du ikke kan lukke mig ind nu,
når vi skal opbygge et liv sammen,
hvornår gør du så? Når tingene bliver værre?
Senere hen, når tingene falder fra hinanden?
Nej, det er, hvad ægteskab er.
Det er at vide, at når bunden falder ud,
er personen der, du tog springet med.
Og hvis vi ikke kan det, hvad så?
Hvad fanden laver vi?
-Hvad skulle jeg sige? -Sandheden!
-Bare sandheden. -Kom nu, Lib.
Du er så perfekt på alle måder.
Hvad skal jeg gøre? Bare afsløre, at jeg er en taber?
At jeg er en fiasko? En taber?
Er det det, du vil?
Tror du, jeg er perfekt altid?
Tror du ikke, jeg begår fejl?
Jeg begår tusindvis af dumme, latterlige fejl,
og sådan er jeg.
Jeg er formet af de fejl.
Og ved du, hvad jeg gør?
Jeg vender mig mod dem, jeg elsker,
og de løfter mig, og jeg lærer, og jeg vokser og kommer videre.
-Det er det, man gør. -Nej.
Det er…
Undskyld.
Jeg ved det.
Det ved jeg, at jeg ikke er. Undskyld.
Kom nu, Liberty.
Undskyld. Det lover jeg.
Det er lige meget. Det er for sent.
Hvilket stinker, fordi…
Jeg elskede dig.
Elskede?
Ja.
Så det er slut?
Jeg er skilsmisseadvokat.
Jeg ved, hvordan enden ser ud, og jeg ved ikke, om vi er der.
Jeg tror…
…på kærlighed. På noget.
Os.
Ja, jeg tror på os.
Jeg må have en pause.
Jeg må nulstille.
Det er okay.
Hvor lang tid har du brug for?
Aner det ikke. Hvis du skal tælle dage,
er det nok ikke længe nok.
Så…
Du vil være i mit liv, Liberty.
Det er du.
Det er bare sådan, det er.
Her kommer hun.
Kan vi bare springe til i morgen, når det er forbi?
Jeg troede, det var et møde kun for partnere.
Hvad laver hun her?
Dina, vi må tale med dig.
Ikke med hende her.
Hvis du vil tale med mig, er jeg på mit kontor.
Det handler om din mentale stabilitet.
Undskyld mig, min hvad?
Carr advarede os om nogle adfærdsændringer, og…
Og vi, som partnere nu,
ville være uagtsomme, hvis vi ikke tog det alvorligt,
hvilket jeg er sikker på, du ville gøre, hvis vi skiftede mening.
Min mentale sundhed har det helt fint.
Mange tak.
Udover at lide af en forfærdelig mangel på dømmekraft,
der i årevis har gjort mig blind for sandheden om hende.
Hvad fanden er det her?
Nogle beskeder, du sendte til Carr.
Det har jeg ikke gjort.
Det er dit telefonnummer, ikke?
De er absurde.
Jeg må være blevet hacket.
Så du ser ham eller taler ikke med ham?
Ikke sådan. Nej.
Jeg kan stadig mærke hans tilstedeværelse,
men jeg tror ikke, han er i lokalet.
Så du taler ikke med ham eller hører ham tale med dig?
Nogle gange deler jeg min dags detaljer med ham.
Jeg føler mig mindre alene.
Svarer han?
Det kan jeg ikke svare på.
Hvad med flasken galantamin i dit medicinskab?
Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Det er imod demens.
Jeg så flasken i din medicinkasse,
da jeg hjalp dig med at planlægge Dougs gravøl.
-Det så du ikke. -Det gjorde jeg bestemt.
Det så du ikke.
Doug fik måske ordineret det til sidst.
Jeg kan bare ikke huske det.
Der var så meget medicin mod så mange symptomer.
Ifølge Esmeralda har du taget dem i månedsvis.
Det er Esperanza.
-Og hvis hun sagde det, var hun forvirret. -Okay.
Skat, hvad med det glas vin, du smed
i Carr' ansigt, da I spiste frokost?
Jeg smed?
Hun smed det. De jeg sagde, jeg ikke ville støtte hende
i at blive partner i firmaet.
Dina, jeg er ked af det, men det er dig, der er forvirret.
Jeg spurgte dig om den besked, du sendte mig, og du gik amok.
Du ikke ville støtte mig som partner, hvis jeg fortalte de andre det,
og så kastede du et glas vin i mit ansigt.
I kan umuligt tror på de manipulerende løgne.
Hvad med de voldelige vredesudbrud, det fysiske misbrug?
Fysisk misbrug?
Jeg har aldrig lagt en voldelig hånd på nogen. Aldrig.
Det er ikke sådan, jeg blev opdraget, eller hvem jeg er.
Det ved jeg, du tror på, Dina.
Vi vil alle se det bedste i os selv.
Nogle gange betyder det at ignorere, hvem man virkelig er.
Gid det her ikke var nødvendigt.
Hvad fanden foregår der her?
Der er bare for mange beviser til at ignorere, Dina.
Vi vil bare til bunds i det.
Til bunds i hvad?
Her er ingen grund til at være bange, Esmeralda.
Sig, hvad du fortalte mig.
-Esperanza. -Tilgiv mig. Esperanza.
Fortsæt.
Jeg har været sammen med fru Dina meget længe.
Hun er en meget venlig kvinde.
Altid meget sød og gavmild.
Fordi du er familie, Esperanza.
Indtil hr. Doug blev syg,
og jeg bemærkede mange ændringer.
Hvilke ændringer?
Kig ikke på hende. Kig på mig.
Bare rolig. Du er i sikkerhed.
Esmerelda.
En dag før hr. Doug døde,
kom jeg ind i køkkenet, og alt var knust på gulvet.
Jeg var ikke mig selv.
Jeg vidste ikke, hvad jeg lavede.
Og da du konfronterede fru Dina, hvordan reagerede hun så?
Hun greb mig i nakken og skubbede mig mod væggen
og kvalte mig og rystede mig.
Esperanza.
Så du benægter det, Dina?
Selvfølgelig benægter jeg det.
Det ville jeg aldrig gøre.
Esperanza, du ved, jeg aldrig har rørt dig.
Hvad end hun har tilbudt dig at lyve…
Du tilbød hende ikke noget.
Du truede med at anmelde hendes familie, ikke?
-Wow. -Din hensynsløse, xenofobiske slange.
Det vil jeg ikke engang værdige med et svar.
Så tilbød du penge.
Nej, Dina, selvom jeg ville, hvilket jeg ikke vil,
kunne de penge,
du efterlod din husholderske i testamentet, ikke overgås.
Hun efterlod dig 80 procent af alt,
-er du klar over det? -Det gjorde jeg ikke!
Du giver mig intet valg.
Her er dit testamente.
Du gav mig det, da Doug døde.
Siger du, at du ikke var rask, da du lavede ændringerne?
Er det ikke din håndskrift?
Jo, det er min håndskrift.
Det kan jeg ikke huske, jeg gjorde.
Kan du ikke huske det?
Og det var da, jeg begyndte at bekymre mig.
Ikke en eneste øre til nogen af jer, hendes såkaldte døtre?
Intet til velgørenhed?
Virkelig vildt og meget, meget trist.
Så tak, Esperanza, for at have modet til
at komme og turde fortælle sandheden.
Tilgiv mig, frue. Jeg anede ikke…
Gracias, fru Dina.
Denne vej.
Dina, vi er ikke dine fjender.
Vi vil bare kunne hjælpe dig, men du skal være villig til at lade os.
Hjælpe mig med hvad?
Beskytte dig mod at skade dig selv eller andre.
Så vi må spørge dig,
har du haft nogen nye tanker om at afslutte dit liv?
Selvfølgelig ikke.
Nej.
For nogle gange…
Nogle gange tænker jeg, hvor nemt det ville være, hvis det stoppede.
Hvis jeg ikke vågnede og følte smerten ved at savne ham hver dag.
Og jeg vil ikke dø, men jeg…
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal leve uden ham.
Det er sådan en forvirrende tid. Du har været meget igennem.
Vi er her, Dina. Vi er her.
Måske tog jeg fat i hende.
Jeg kan bare ikke huske det.
Da Doug var syg og døende, var jeg udkørt.
Vred.
Det er forståeligt, skat.
Og jeg har gjort mig anstrengelser foran jer,
men sandheden er, at jeg ikke har været mig selv.
Jeg kan ikke sove, jeg har mistet appetitten,
og… nogle gange tror jeg, jeg hører Doug tale til mig,
men det er ikke, fordi han er ved siden af mig, og vi snakker sammen.
Det er…
Det er bare sorg.
Ja, selvfølgelig.
Det er sorg.
Og den slange!
Hun kan ikke diktere, hvad der er sandt eller falsk,
hvad der er virkeligt eller uvirkeligt for mig eller nogen anden.
Hun kan ikke udtale dom over min forstand!
-Det kan ingen af jer! -Vi er her kun for at hjælpe, skat.
Det er alt.
Kriminalbetjent Morrow, giv os et øjeblik.
-Vi er i midten… -Desværre ikke.
Dina Standish, du er anholdt for mordet på Lloyd Andrew Walton.
Hvad?
Du har ret til at tie.
Alt, hvad du siger, kan og vil blive brugt imod dig i retten.
Forstår du dine rettigheder?
Fr. Standish.
Forstår du dine rettigheder?
Ja.
Tekster af: Anders Langhoff