Jeg jobbet med mange undertrykte behov på denne sofaen,
men det involverte vanligvis en stor pikk og et kodeord.
Carr, jeg gjør aldri husbesøk, men etter samtalen vår
hadde jeg noen ekte sikkerhetsbekymringer.
Det hadde du sikkert.
Bekymret for at om jeg endelig klikket
og drepte disse kvinnene, ville det sverte din allerede ubrukelige praksis.
Kanskje jeg ville komme etter deg for å late som du kunne fikse meg.
Fem år for 400 dollar timen for at du bare skal sitte der
uke etter uke og skrive notater som en pokkers stenograf.
Disse kvinnene vurderer deg nå for et partnerskap.
Ikke sant? Kanskje det er det som har trigget deg.
Det er bare det lille torturspillet deres.
Dingle muligheten foran meg
som en biff foran en sultende hund,
bare for å se meg sikle.
Men vær sikre denne gangen.
Jeg skal bite tilbake og rive ut strupene deres.
Som du påpekte, har vi håndtert dette narsissistiske såret i årevis.
Ja, jeg vet det.
Og det blir bare verre.
Det gjør vondt. De sårer meg.
Og jeg vet at smerten aldri vil forsvinne.
Og jeg har akseptert det.
Og nå som jeg har akseptert dette, utvikler denne evige raseri-bakfylla
jeg våkner med hver jævla dag
seg til fantasier
om å henge dem fra Hermès-skjerfene sine
og tvangsmate dem med foie gras til de eksploderer.
De er grunnen, jeg håper du vet det,
og du burde skrive det ned.
Det var de som tok fra meg menneskeligheten min som ung kvinne
og gjorde meg til denne personen.
Hvorfor kan jeg dumpe en fyr og slette nummeret?
Men når disse kvinnene forråder meg, planlegger jeg
hvordan jeg skal blande cyanid i lemairen deres?
Når en kvinne sårer deg, er det mer enn personlig.
Det er stammetenking. Det er en brist i det grunnleggende støttesystemet.
Allura, Emerald, Liberty, Dina, de sårer ikke bare følelsene dine,
de demonterer selvoppholdelsdriften din.
Å, bla, bla, bla, bla.
Jeg har et lite råd til deg, doktor.
Siden du ikke kan få disse følelsene til å forsvinne,
er din eneste jobb nå å hjelpe meg med å planlegge min siste hevn.
Og jeg vet alt om lege-pasient-privilegier,
så har du noen ideer?
En tragisk ulykke skjer den vordende bruden,
eller til døden skiller oss ad, skjer altfor tidlig.
Så dette handler om Liberty sitt kommende bryllup.
La oss diskutere medisiner.
Jeg vil ikke ha antidepressiva.
Jeg er rasende, ikke deprimert.
Jeg tenkte mer på hormoner.
Østrogenmangel kan øke irriterbarheten
og forsterke følelsene av sinne og avvisning.
Så du sier at hvis jeg marinerer hjernen min i østrogen, vil jeg ikke
skjære dem opp som en dyr tunfisk i en sushibar?
Jøss, du er virkelig en terapeutklisjé pakket inn i en billig genser.
Ja, faen heller. Hormoner!
Tiden er ute.
Du ba meg komme hit fordi du hadde morderiske tanker.
Ja.
Og det har jeg.
Å, ja.
Men du var aldri i fare.
Du er for kjedelig til å drepe.
Men du bør vel komme deg ut av kontoret mitt før jeg revurderer det.
Kom deg til helvete ut!
SISTE HEVN
Jeg tror vi kan forvente en stipulert dom
med alle de avtalte vilkårene innen jeg kommer tilbake fra bryllupsreisen min.
Tusen takk.
Det er ganske spennende, men jeg blir glad når det er over.
Ikke over, som… Ja, du vet hva jeg mener. Nettopp.
Tilgi meg.
Ta kontakt når som helst, dag eller natt.
Jeg kommer, og særlig hvis han prøver å kontakte deg.
-Beklager. -Lykke til.
Nettopp. Takk.
Beklager å avbryte, men jeg prøvde å forklare…
Strålende innsats, Celia. Ditt offer skal ikke være forgjeves.
Celia, kan du si ifra når min klokka tre er her?
Tre?
Ja, klokka tre.
Jeg elsker at briter høres smarte ut selv når de ikke er det.
-Kan jeg? -Nei, det kan du ikke.
Kan du bare komme deg ut?
Det er det jeg liker med deg.
Margaret Thatcher Iron Lady-dritten din.
Du holder ikke tilbake som de andre pysene du jobbet for. Med.
Beklager, min feil.
Så fortell meg hvorfor du er her.
La meg gjette. At du på en eller annen måte, i din vrangforestilling,
trodde du kunne overbevise meg
om å stemme på at du blir partner i firmaet?
Ja? La meg le deg opp i ansiktet.
Jeg vet du vil stemme mot meg.
Jeg ville også stemt mot meg, hvis jeg var deg.
Men du gir like godt som du mottar.
Ingen andre i denne klubben har mot til å møte meg ved nettet.
Derfor sender jeg alltid mine tøffeste slag til deg,
og du returnerer dem med presisjon.
Og for det har du min respekt.
Takk for det.
Men jeg vil fortsatt ikke stemme på deg.
-Nei. -Faktisk, om jeg ble hakket fra hverandre
bit for bit, og min eneste utvei var
å gi deg min stemme, ville jeg bedt dem fortsette.
Det er bra.
Dina hadde rett.
Under all den utvendige snobbetheten
er en misforstått søster-villmann som meg.
Så hvis jeg var deg, ville jeg ikke bekymret meg for at jentene sier:
"Du er for britisk", eller håner hele sekkepipe-fiaskoen.
Hvis det er greit, kan du bare…
Så de hånet virkelig sekkepipene?
Spottlo, faktisk.
-Men det er fordi de er så… -Provinsielle?
Provinsiell er en underdrivelse.
Så hør her, Liberty, jeg…
Jeg har noe til deg.
Kall det bestikkelse om du vil, returner det for den lille formuen
jeg betalte, om du må.
Men jeg så den,
tenkte på deg, husket at du skulle gifte deg om en uke,
og jeg tenkte: "Faen, jeg liker henne."
Jeg respekterer henne. Så jeg kjøpte den,
og jeg driter i hva hun synes.
Jeg trenger ikke gavene dine. Takk.
Du trenger den kanskje ikke, Liberty,
men jeg tror du virkelig vil ha den.
-Er det… -Ja.
-Herregud. Diana, våre hjerters dronning. -Ja.
Førsteutgave?
Hvor fikk du tak i dette? Du får ikke tak i disse.
Tror du jeg ville avslørt hemmelighetene mine?
Jeg… Jeg kan ikke…
Jøss, jeg forventet ikke det.
Jeg snakket nettopp med jentene om prinsesse Dianas bryllup.
-Virkelig? -Ja.
De må ha vært på den andre siden av planeten da.
For de så på meg som om jeg var…
Den utenforstående du er.
Velkommen til klubben min.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Ja.
Hva faen er det?
Det er brudepikekjolene jeg nettopp så på.
Tuller du?
Til ditt bryllup, eller til Alluras?
Beklager, de ligner på henne.
Så forutsigbart. Hele Mies Van Der Rohe
møter nattens horeestetiske PU.
Beklager, men jeg trodde du ville ha valgt noe mer…
Deg.
Enestående, klassisk, internasjonalt.
Jeg husker at du sa at moren din kalte deg
Liberty etter "Liberty of London", som jeg syntes var så jævlig rart.
Men også veldig kult. Blomstermønster og tusenfryder
og alt det høyhalsede tullet.
Du burde kle deg sånn, og de også.
Det er som din andre hud, for Guds skyld.
Du vet, DNA-et ditt.
Kan du se for deg de jentene med høye halser og puff-ermer?
Ingen pupper?
Dette ekteskapet handler om deg,
hvem du er, hvem du elsker, hva du står for.
Og hvis de ikke kan støtte det, så av med hodet.
Etter min ringe mening.
-Carr… -Ja, du stemmer
fortsatt ikke på meg. Bra for deg,
din Thatcher-kjerring.
Vær tro mot deg selv, vesla.
Men dra til helvete.
Og jeg respekterer det.
Nyt tallerkenen.
Greit.
Perfeksjon.
Greit, hva er dette improviserte møtet som nettopp dukket opp på listen?
Ikke et møte, bare litt te.
Ronson-stil, så klart.
Med Twinings, Earl Grey.
Vi har agurksmørbrød og scones.
Hjemmelaget, selvsagt, min mors oppskrift. Med krem og syltetøy.
Hva er kalorimengden i denne søte lille greia?
Hva snakker du om?
Du kan spise hva du vil.
På deg ender det i det minste opp på de rette stedene.
-Ja, det stemmer. -Greit.
Glad dere kunne komme,
jeg har bare noen få ord å si.
Som vi vet, er ekteskap en feiring av kjærlighet.
Og det handler ikke bare om kjærligheten mellom de to ved alteret.
Det handler om venner og familie.
Men jeg har hatt problemer
med å velge forloveren min.
Slutt. Se på oss.
Vi er for høye på egen forsyning til å bli fanget
i noe popularitetskonkurranse-tull.
Ingen sårede følelser, vi lover. Du burde velge noen
som holder deg rolig under en krise.
Selv om en tidligere politibetjent ikke er en dårlig idé.
-Jeg sier det bare. -Godt poeng.
Skal du ha på deg de stilettskoene?
Tror du det blir deg?
Saken er at
Liberty og jeg har kjent hverandre lengst.
Greit, men hvem har hun loggført flest timer med?
Ding, ding, ding.
Så vi avskriver kvinnen som tilfeldigvis ga henne karrieren?
Nei, det holder.
Jeg avskriver ingen.
Jeg setter pris på alle disse fantastiske poengene.
Jeg trenger bare litt lenger tid på å bestemme meg.
Tålmodighet er en dyd, ikke sant?
Dette lille teselskapet var kanskje et knep for å få dere ut av kontorene
fordi jeg fikk min personlige shopper til å legge igjen noe spesielt til dere.
Brudepikekjoler!
Ja!
Moteshow!
-Moteshow. -Ja.
Herregud.
-Ta-da. -Jøss.
Jøss. Ikke dårlig, hva?
Ja.
Og her er hun.
-Virkelig? -Se på oss.
Ja! De er vakre.
-De er noe. -Så mye tekstur.
Er det en juridisk presedens for å ha så mange rysjer?
For på dette tidspunktet har rynkene mine rynker.
De er tidløse, ikke sant?
-De fremkaller en følelse. -Jeg føler meg som en tosk.
Noen andre?
Jeg hadde et lignende stoff i 1969
for noen fine gardiner i stua mi.
Det er godt å vite.
Hvis noen peker kameraet mot meg
i denne kjolen, skal jeg bare prøve å gli inn i gardinene.
Ok, bare vent til stilen er ferdig.
Det trenger bare tilbehør.
Får vi et lite hus og en prærie?
Ok, greit.
Dette er en spøk, ikke sant?
-Dette er ikke kjolen? -Det er ikke mulig.
-Er det? -Bare hør på meg.
Det er et tema jeg har.
Jeg er i London, våren. Chelsea Flower Show.
Kjolen min er skreddersydd, inspirert av tusenfryd overalt, grønne enger.
Og det er bare påkaller… Greit. Ja.
Ja. Greit.
Du hater dem virkelig, det er greit.
-Ja. -Ja, det gjør vi.
-Jeg prøvde. -Men vi er glad i deg,
og vi vil med glede dø på denne blomstrende slagmarken.
-Dine trofaste, opprørte soldater. -Melder seg og viser ikke rumpe.
Jøss. Det er litt nedlatende.
Ja, ok.
Kanskje Carr hadde rett.
-Carr? -Hva har Carr med dette å gjøre?
Ærlig talt, kom igjen.
Dette skulle være starten på den mest spennende tiden i livet mitt,
og det er offisielt ødelagt.
Så vidt jeg kan se, er det ingen potensielle forlovere i dette rommet.
Vent. Libby.
Nei, det er ok. Tilbake til tegnebrettet.
Vi er lei for det. Kom tilbake.
Ser dere hva dere gjorde?
Jenta mi.
Hva?
Du vil ikke tro dette.
Husker du da vi prøvde å finne fyren som angrep meg?
Ezra ga meg ny programvare.
Ansiktsgjenkjenning, bakgrunnssjekker.
Jeg bestemte meg for å sjekke Reggie.
En slags bryllupsgave til Liberty.
Du skremmer meg.
Er ikke det noe?
Vi må finne Dina.
Fortell meg nøyaktig hva jeg ser på her.
Vår gutt Reggie er mer naken enn Liberty har sett ham før.
Han tok et stort privat lån for å finansiere selskapet sitt.
Høy rente, korte vilkår.
Huset sitt, alle sparepengene sine som sikkerhet.
Han bruker fremtiden deres som sikkerhet.
Og hvis selskapet ikke treffer målinntektene, kan han miste alt.
Og basert på det jeg ser på,
er han farlig nær misligholdelse.
Ja, han er ute på tynn is.
Hun kan ikke gifte seg uten å vite dette.
Nå gir det plutselig så mye mening hvorfor han var så bestemt på ekteskapsavtalen.
Han prøvde bare å beskytte henne fra dette.
Så edelt av ham.
Nittini prosent av alle skilsmisser er én av to ting.
Utroskap eller penger.
Han har gjort begge.
Han har ikke bare tatt dårlige økonomiske avgjørelser,
men han har også løyet til henne om det.
Hun ville gått inn i dette ekteskapet
med oddsen allerede imot henne
på den verste måten.
Økonomisk indiskresjon kompromitterer et forhold hver gang.
-Alle tror de er et unntak. -Ingen er det.
Jeg har et spørsmål.
Hvem skal si det til henne?
Ms. Lane?
-Ja. Hva? -Liberty Ronson er her for å møte deg.
Flott.
Send henne hithin.
Og, Susan, en te og den uåpnede esken med kjeks.
Takk.
-Hallo. -Hallo.
Hva skyldes fornøyelsen?
Herregud, det var en katastrofe.
De hatet dem. Kjolene. De gjorde narr av dem og meg.
Det var sånn det føltes, iallfall.
Så du må synes jeg er ganske patetisk,
siden de skal være mine nærmeste venner.
Å nei, jeg synes ikke du er patetisk i det hele tatt.
Sårbar, kanskje.
Som faktisk er litt forfriskende.
Takk, vennen.
-Hva? -Herregud. Den aksenten
er veldig fengende.
-Herregud. Scones? -Ja.
Hva kan jeg si?
Å holde prinsesse Dianas minneplate gjorde noe med meg.
Du er ikke den eneste hun hadde innvirkning på.
Bricks and scones på Larchmont.
Ikke si at jeg aldri ga deg noe.
Ikke sant? Det er som å suge på smør.
Jeg har gått gjennom nok terapeuter
til å ha min egen lisens, så jeg vet hva jeg snakker om her.
Og de kvinnene, ødelagte som de er, og det er de…
Elsker deg.
Er de begrenset? Ja, jeg mener, men er ikke vi alle det?
Allura vil ikke at du skal være deg selv.
Hun vil at du skal være henne.
Men hun gjør det bare fordi hun ikke er sikker på at det er bra nok å være henne.
Så hun trenger bekreftelse. Og Emerald,
herregud, du må ta med din egen oksygentank
når du er rundt den varmluftsballongen.
Hun suger opp alt oksygenet i rommet.
Men det er bare på grunn av hennes egen usikkerhet.
Og du må bare se forbi det.
Under det. Og husk hvem de er for deg.
Om du synes de er verdt det,
som de er.
Jeg har fulgt med på dere i mange år,
og dere har virkelig noe spesielt.
Det er mer ved deg enn det øyet ser, Ms. Lane.
Jaså? Jeg vet ikke det.
Jeg har bare aldri sett denne siden av deg før.
Glad det ikke er for sent.
Takk.
Vel, ta-ra inntil videre.
Takk.
Te igjen?
Det vil jeg gjerne. Jeg elsker det.
Susan, kan du ikke komme og ta vekk disse jævlene sconene
og denne harske teen før jeg kaster opp innvollene mine?
La det noteres at de undertegnede partnerne
i Grant, Ronson og Greene har samlet seg for å formalisere
tillegget av Dina Standish som navngitt partner i dette firmaet.
Ja.
Kun i rådgivende kapasitet, dere trenger fortsatt deres fjerde Beatle.
I henhold til den enstemmige avtalen, skal Ms. Standish heretter tildeles
alle rettigheter og privilegier gitt til en partner,
inkludert stemmemyndighet i alle firmasaker.
Videre er vi samlet for å diskutere og stemme over det foreslåtte tillegget
av advokat Carrington Lane som partner i dette firmaet.
Siden avstemningen er hemmelig,
kreves minst tre av fire stemmer
for å bekrefte eller avslå utnevnelsen.
Avstemningen fortsetter til en avgjørelse er tatt.
På dette tidspunktet må alle stemmeberettigede stemme
og overgi stemmene for opptelling.
Jeg vet ikke hvorfor vi ikke bare kan snakke om dette.
Vi vet hvordan vi stemmer.
Spesielt du, fuglemor.
Du vil ha alle de små jentene dine tilbake i redet.
Den hemmelige valgprosessen er en eldgammel tradisjon
for din egen beskyttelse.
Stol på meg.
Selv om det er i en rådgivende rolle,
er jeg så glad for at du er med oss.
Resultatet av avstemningen: To bekrefter, to avslår, vi er uavgjort.
Det er bestemt at avstemningen fortsetter.
Vi møtes igjen om 48 timer.
I mellomtiden kan dere diskutere avgjørelsens fakta,
men det er uttrykkelig forbudt
å røpe deres egen stemme.
Jeg mener det.
Jeg ville revurdert det antrekket.
Du gikk glipp av en flekk.
Jøss. Kult sted.
Jeg tror jeg skal ta over naboleiligheten.
En advarsel: Jeg mediterer
til belugahval-orgasmelyder, og det blir høylytt.
Carr. Hva skyldes denne gleden?
Hester.
-Hester? -Betyr det noe for deg?
Jeg vant Wadsworth-medaljen da jeg var 16.
For dressur.
Donatello var min elskede nederlandske varmblods.
Gode gamle dager.
Kanskje vi fortsetter ned dit på Horses at Sunset.
Vi har hatt denne lunsjen avtalt i ukevis.
Å, har vi?
Hjernen min har tatt et friår.
Beklager, Carr.
Jeg er så lei for det.
Kan du nøye deg med en bit her?
Sloppy Joes i innerste matsal.
Jeg har drømt om at denne dagen skulle komme.
Bra.
Jeg er glad du er her.
Det er noe jeg vil dele med deg.
Å, Edmond Vatan Sancerre kl. 13.00.
Feirer vi?
Fikk jeg rollen, Mr. Demille?
Nei.
Det var ikke et ja, men det var ikke et nei heller.
To mot to.
Hvorfor forteller du meg dette?
Jeg trodde ritualene til Skull og Lady-Boner Society
var hemmelige.
Det er de virkelig.
Takk.
Se om du kan si "Sloppy Joe" med et bitt av dette i munnen.
Jøss, det er godt.
Det er bedre enn veldig godt.
Det er perfekt.
Så… jeg har din stemme.
Jeg har definitivt ikke Alluras.
Så hvem holdt igjen her?
Vil du vite hemmeligheten?
Ja.
Kokken Ricamora
har noe som ingen andre kokker har.
En ekstra luktfølelse,
bokstavelig talt en sjette sans
som lar ham fange opp en flyktig,
nesten umerkelig aroma
som forteller ham nøyaktig
når fisken har nådd sin perfekte stand.
Han bruker ikke en timer eller et termometer,
bare nesen sin.
Det er fascinerende.
Det var Liberty, ikke sant?
Ombestemte hun seg?
Eller kanskje det var Emerald.
Vi er begge enslige mødre, så…
Jeg stemte ikke på deg, Carr.
Jeg kan ikke snakke for de andre, men jeg vil ikke ha deg i dette firmaet.
Jeg vet at tøyset med brudepikekjolene
var ditt verk.
Kom igjen.
Harmløs spøk, kanskje.
men jeg ser noe mye dypere og mørkere her, og det skremmer meg.
Jeg tenkte at hvis jeg inkluderte deg, ville noe endre seg i deg.
Men du sår uenighet
før du har fått en fot over terskelen.
Og jeg vil ikke la deg være det giftige gresset
som forgifter dette firmaet ved røttene.
Fortsett.
Kvinner kan være vanskelige.
De stiger og faller, favoritten blir den utstøtte,
allianser endres, baner forenes og splittes.
Så for alle de årene siden, da du ikke ble valgt,
trodde jeg det var den kleine jenta,
offer for sitteplasspolitikk på lunsjrommet.
Men jeg tok feil.
De luktet noe ved deg som jeg ikke kunne lukte før nå.
En dyp og skremmende sosiopati.
Min kjærlighet til Allura, Liberty og Emerald
var dyp og moderlig.
Men for deg, Carr,
skjønner jeg nå,
har jeg bare følt medlidenhet.
Aldri forveksle kjærlighet og medlidenhet.
Jeg er fryktelig lei for at jeg gjorde det.
Tja…
Dette er vel en for turen.
Fisken?
Kokken Rikki-Tikki-Tavi og hans spesielle nese.
Det var bare tull, ikke sant?
En metafor.
Skal vi skaffe deg en eske?
Den er like god neste dag.
En skuffelse skuffer aldri.
Jeg skal fikse meg opp,
og så skal jeg bruke de neste to dagene
på å drive valgkamp for å sørge for
at du aldri setter fot i denne bygningen igjen.
Nei.
Herregud. Faen.
Hvor lenge har du vært der?
-Så flaut. Jeg… -Lib.
Jeg må fortelle deg noe.
Nei, det trenger du ikke.
Jeg har bestemt meg for å tilgi deg.
Jeg skal fikse kjolene, ok? Jeg lover.
Det er et brudemonster her.
Og det er deg.
Ja.
Forloveren min.
Det var det alltid, og det vil det alltid være, for jeg er så glad i deg.
Jeg er glad i deg også, Lib.
Herregud.
Men det er
noe annet.
Hva?
Nei.
Du vet ikke engang hvorfor jeg er her.
Samme det. Etter å ha overtalt Liberty
til de ekle brudepikekjolene, er det flaks at du bare får et nei.
Ja, faen ta brudepikekjolene.
Dette er alvorlig.
Noen vi begge bryr oss om er i trøbbel.
Hvis dette gjelder Chase,
har jeg en fast policy om å gi faen.
Det handler om Dina.
Hva med Dina?
Herregud.
Dette er så vanskelig.
Jeg mener…
Jeg hadde ikke vært noe sted uten henne.
Hun er grunnen til at jeg er så flink til det jeg gjør.
Har dette noe å gjøre med at hun ble partner?
Nei.
Muligens, men det er opp til deg.
Herregud, Carr. Bruk ordene dine.
Beklager, men dette er ikke lett for meg.
Jeg fakturerer deg for hvert sjette minutt.
Greit.
Du kjenner alle de beste legene,
så jeg tenkte du kunne få henne foran noen
som kan finne ut om tilstanden hennes er permanent.
Hva snakker du om?
Jeg snakker om hennes mentale forfall, din idiot!
Beklager.
Jeg trodde det bare var en fase, noen seniorøyeblikk,
men det er mer enn det.
Noe er veldig galt.
Og jeg har alltid syntes Dina var litt sprø,
men å ikke gi slipp på Dougs kropp,
du må innrømme at noe er galt.
Dina har alltid vært eksentrisk, til venstre for midten.
Hun er langt til venstre nå, på venstre felt.
Dina har forlatt bygningen,
så jeg vet ikke om det er demens eller Alzheimers.
Hun har gått rart, som en slags jævla haltende loffer.
Det kan til og med være Lewy-legemer.
Beklager.
Hvor fikk du legeutdanningen din? Fra Google?
Jeg trodde jeg kunne kalle det normal aldring
til hun begynte å sende meg dette.
"Doug besøkte meg i går.
Han så glad ut og ba meg ikke bekymre meg, han hadde det bra."
Ja vel? Folk ser sine kjære etter at de døde hele tiden.
Fortsett å lese.
"Matteus 19:3-8.
Jesus sier at Gud aldri ville at ektepar skulle skilles.
Jeg begynner å tvile på helligheten i det vi gjør her."
Fy faen.
Ja. Les den neste.
"Hvis jeg ville avslutte livet mitt, ville du vært villig til å hjelpe meg?"
-Pokker. -Ja. Og det er mer også.
Ting jeg har sett,
ting hun sa til meg som jeg ikke har villet nevne,
ting hushjelpen hennes fortalte meg.
-Jeg snakker med henne. -Nei.
Det kan ikke bare være deg, dere må alle snakke med henne.
Dere må konfrontere henne.
Jeg prøvde, og hun vendte seg mot meg.
Hun kastet et glass vin i ansiktet mitt.
Du kjenner Dina.
Du har rett.
Vi må stå sammen og la henne vite at vi bryr oss om henne
og er her for å hjelpe.
Nettopp.
Hva sa hushjelpen hennes?
Hei.
Jeg vet du sa du ville ha peoner til brudebuketten din,
men jeg kjørte hit,
og det er en kvinne på San Vicente som selger disse.
Jeg tenkte: "Disse passer til deg", så…
Hva skjer?
Det blir ikke noe bryllup, Reg.
Jeg avlyser det.
-Hva snakker du om? -Nei, ikke gjør det verre.
-Bare at spillet er over. -Hva skjer nå?
Det er slutt.
Her. Jeg vet alt.
Hvem fant dette?
Spiller det noen rolle?
Dette er…
Venninnene dine prøver å vende deg mot meg.
Nei, de prøver å redde meg fra å gi bort livet mitt
til noen jeg tydeligvis ikke kjenner!
Jeg hadde ikke noe valg, Lib.
Banken ville ikke godkjenne lånet,
og jeg lar ikke selskapet gå under før starten,
-så ja, jeg tok et dårlig lån. -Nei.
Ja, de trengte sikkerhet og jeg ga dem alt,
men det var en plan, og dette er en kalkulert risiko.
Derfor ville jeg ha en ekteskapsavtale,
så det ikke skulle være din risiko.
Men det er det ekteskap er.
Det er en risiko, et sprang.
Det er ikke kalkulert.
Det er bind for øynene, hjertet dunker, hold pusten og et sprang, ikke sant?
-Ja, det er det jeg… -Og det var det jeg ville gjøre med deg.
Vi måtte ha en ekteskapsavtale.
Jeg vet at du bare prøvde å gjøre det rette,
og du ville beskytte meg,
men å beskytte meg er ikke det samme som å stole på meg.
Det er ingen… Det er ingen kjærlighet uten tillit!
Hva er det? Det er ikke et ekteskap. Det er en forestilling!
Og hvis du ikke kan slippe meg inn nå
når vi skal bygge et liv sammen,
når gjør du det? Når? Når ting blir verre?
Senere når ting faller fra hverandre?
Nei, det er det ekteskap er.
Det er å vite at når bunnen faller ut,
er det noen der, den personen du tok spranget med.
Og kan vi ikke det, hva gjør vi da?
Hva faen gjør vi?
-Hva ville du at jeg skulle si? -Sannheten!
-Bare sannheten. -Kom igjen, Lib.
Du er så perfekt på alle måter.
Hva vil du at jeg skal gjøre? Bare avsløre at jeg er en tabbe?
At jeg er en fiasko? En taper?
Er det det du vil?
Tror du jeg alltid er perfekt?
Tror du ikke jeg gjør feil?
Jeg gjør tusenvis av dumme, latterlige feil,
og det er den jeg er.
Jeg er formet av de feilene.
Og vet du hva jeg gjør?
Jeg går til dem jeg er glad i,
og de plukker meg opp, og jeg lærer og vokser, og jeg går videre.
-Det er det du gjør. -Nei.
Det er det…
Jeg er lei for det.
Jeg vet det.
Jeg vet at jeg tar feil. Beklager.
Vær så snill, Liberty.
Beklager. Jeg lover…
Det spiller ingen rolle. Det er for sent.
Det suger, fordi…
Jeg elsket deg.
Elsket?
Ja.
Så det er over?
Jeg er skilsmisseadvokat.
Jeg vet hvordan slutten ser ut, og jeg vet ikke om vi er der.
Jeg tror…
…på kjærlighet. På noe.
Oss.
Ja, jeg tror på oss.
Jeg trenger en pause.
Jeg trenger en nullstilling.
Det er greit.
Hvor lang pause trenger du?
Jeg vet ikke. Hvis du må telle dagene,
er det nok ikke lenge nok.
Så…
Du kommer til å være i livet mitt, Liberty.
Det er du.
Det er bare sånn det er.
Her kommer hun.
Kan vi hoppe til i morgen når dette er over?
Jeg trodde dette var et møte kun for partnere.
Hva gjør hun her?
Dina, vær så snill, vi må snakke med deg.
Ikke med henne der.
Hvis dere må snakke med meg, er jeg på kontoret mitt.
Det handler om din mentale stabilitet.
Unnskyld meg, min hva?
Carr varslet oss om noen atferdsendringer, og…
Og vi, som partnere nå,
ville vært uaktsomme om vi ikke tok det på alvor,
som jeg er sikker på at du ville gjort i motsatt fall.
Min mentale helse er helt fin.
Tusen takk.
Bortsett fra å lide av en forferdelig dårlig dømmekraft
som har gjort meg blind i årevis for sannheten om henne.
Hva i helvete er dette?
Noen meldinger du sendte til Carr.
Det gjorde jeg ikke.
Det er telefonnummeret ditt, ikke sant?
De er absurde.
Jeg må ha blitt hacket.
Så du ser ham ikke, snakker ikke med ham?
Ikke sånn.
Jeg føler fortsatt nærværet hans,
men jeg tror ikke han er i rommet.
Så du snakker ikke med ham, eller hører ham snakke med deg?
Noen ganger liker jeg å dele detaljene om dagen min med ham.
Så jeg føler meg mindre alene.
Svarer han?
Vet ikke hvordan jeg skal svare.
Hva med flasken med galantamin i medisinskapet ditt?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Det brukes mot demens.
Jeg så flasken i medisinskrinet ditt
da jeg var der og hjalp deg med å planlegge Dougs vake.
-Det så du ikke. -Det gjorde jeg absolutt.
Det så du ikke.
Doug kan ha fått det foreskrevet på slutten.
Jeg husker det bare ikke.
Det var så mange medisiner mot så mange symptomer.
Ifølge Esmeralda har du tatt dem i månedsvis.
Det er Esperanza.
-Og hvis hun sa det, var hun forvirret. -Ok.
Hva med vinglasset
du kastet i ansiktet på Carr da dere spiste lunsj?
Kastet jeg?
Hun kastet da jeg sa at jeg ikke ville støtte
at hun ble partner i dette firmaet.
Dina, jeg er lei for det, men det er du som er forvirret.
Jeg spurte deg om meldingen du sendte meg, og du gikk fra vettet.
Du sa du ikke ville støtte partnerskapet om jeg sa det til de andre,
og så kastet du et glass vin i ansiktet mitt.
Dere kan ikke tro på disse manipulerende løgnene.
Hva med de voldelige raserianfallene, de fysiske overgrepene?
Fysiske overgrep?
Jeg har aldri lagt en voldelig hånd på noen.
Det var ikke slik jeg ble oppdratt eller den jeg er.
Jeg vet du tror det, Dina.
Vi vil alle se det beste i oss selv.
Men noen ganger… Noen ganger betyr det å ignorere hvem du egentlig er.
Skulle gjerne ha unngått dette.
Hva faen foregår her?
Det er for mye bevis til å ignorere, Dina.
Vi vil bare komme til bunns i det.
Til bunns i hva?
Ingen grunn til å være redd, Esmeralda.
Bare si det du sa til meg.
-Esperanza. -Tilgi meg.
Vær så snill, fortsett.
Jeg har vært sammen med Mrs. Dina lenge.
Hun er en veldig snill kvinne.
Alltid veldig snill og sjenerøs.
Fordi du er familie, Esperanza.
Til Mr. Doug ble syk,
og jeg la merke til mange endringer.
Hvilke endringer?
Ikke se på henne. Se på meg.
Ikke vær redd. Du er på et trygt sted.
Esmerelda.
Én dag før Mr. Doug døde,
kom jeg inn på kjøkkenet, og alt lå ødelagt på gulvet.
Jeg var ikke meg selv.
Jeg visste ikke hva jeg gjorde.
Og da du konfronterte Mrs. Dina, hvordan reagerte hun?
Hun tok meg i nakken og dyttet meg mot veggen,
og hun kvalte meg frem og tilbake.
Esperanza.
Så du nekter for å ha gjort dette, Dina?
Selvfølgelig nekter jeg.
Ville aldri skadet henne.
Esperanza, du vet at jeg aldri rørte deg.
Uansett hva hun har tilbudt deg for å lyve…
Du tilbød henne ingenting.
Du truet med å anmelde familien hennes, eller hva?
-Herregud! -Din nådeløse, fremmedfiendtlige slange.
Jeg vil ikke engang verdige det med et svar.
Da tilbød du penger.
Nei, Dina, selv om jeg ville, noe jeg ikke vil,
kunne ikke mengden penger
du etterlot hushjelpen din i testamentet overgås.
Hun etterlot deg 80 prosent av alt,
-vet du det? -Nei!
Du gir meg ikke noe valg.
Her er testamentet ditt.
Du ga det til meg da Doug døde.
Sier du at du ikke var tilregnelig da du gjorde disse endringene?
Er ikke dette håndskriften din?
Jo, det er min håndskrift.
Jeg husker ikke at jeg gjorde det.
Husker du ikke?
Og det var da jeg begynte å bekymre meg.
Ikke en eneste cent til noen av dere, hennes såkalte døtre?
Ingenting til veldedighet?
Veldig vilt og veldig trist.
Så takk, Esperanza, for at du har mot til å komme hit
og våger å fortelle sannheten.
Tilgi meg, frue, jeg ante ikke at…
Gracias, Mrs. Dina.
Denne veien.
Dina, vi er ikke fiendene dine.
Vi vil bare kunne hjelpe deg, men du må være villig til å la oss.
Hjelpe meg med hva?
Beskytte deg fra å skade deg selv eller andre.
Så vi må spørre deg,
har du nylig tenkt på å avslutte livet ditt?
Selvsagt ikke.
Nei.
For noen ganger…
Noen ganger tenker jeg hvor lett det ville vært om jeg bare stoppet.
Hvis jeg ikke våknet og følte smerten av å savne ham hver dag.
Og jeg vil ikke dø, men jeg…
Jeg vet ikke om jeg vet hvordan jeg skal leve uten ham.
Det er en forvirrende tid. Du har vært gjennom mye.
Vi har deg, Dina. Det har vi.
Kanskje jeg tok tak i henne.
Jeg vet ikke, jeg husker ikke.
Da Doug var syk og døende, var jeg ufortøyd.
Sint.
Det er forståelig, kjære.
Og jeg har spilt bra overfor dere,
men sannheten er at jeg ikke har vært meg selv.
Jeg får ikke sove, jeg har mistet appetitten,
og… noen ganger tror jeg at jeg hører Doug snakke til meg,
men ikke som om han er ved siden av meg og vi snakker sammen.
Det er…
Det er bare sorg.
Ja, så klart.
Det er sorg.
Og den slangen!
Hun får ikke diktere hva som er sant eller falskt,
hva som er ekte eller uvirkelig for meg eller noen andre.
Hun får ikke dømme forstanden min!
-Ingen av dere får det! -Vi er bare her for å hjelpe.
Det er alt.
Betjent Moreau, kan du gi oss et øyeblikk?
-Vi er midt i… -Jeg er redd jeg ikke kan det.
Dina Standish, du er arrestert for drapet på Lloyd Andrew Walton.
Hva?
Du har rett til å tie.
Alt du sier kan og vil bli brukt mot deg i retten.
Forstår du rettighetene jeg leste?
Ms. Standish.
Forstår du rettighetene jeg nettopp leste opp for deg?
Ja.
Oversatt av: Fredrik Lingaas