Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DENNE FILMEN INNEHOLDER EKSTREMT FARLIGE OG ULOVLIGE AKTIVITETER.
IKKE PRØV Å ETTERLIGNE DEM.
18. DESEMBER 2022
Dette vil garantert bli den beste VM-finalen noensinne.
Lionel Messi gir historien enda en magisk, herlig vri.
Han kan ha sikret VM-seieren.
Vi er høyt over VM-galskapen,
klatrende på verdens siste superskyskraper.
Vaktene ser på kampen, så de ser ikke at vi sniker oss forbi.
Så alt går etter planen
frem til 113. etasje.
Hørte du det?
Hør.
Heisene beveger seg.
De sender vaktene.
De har definitivt sett oss.
Kom igjen.
Jeg hører dem komme.
Inn her.
Arbeidere overalt.
Faen, dette var ikke planen.
Hører de oss, er det over. Da blir vi garantert buret inne.
Vi har blitt arrestert før.
Vi må ha sykt flaks for å komme oss ut av dette.
Men fengslene her er mye tøffere.
Forsiktig, ikke host eller nys.
Fem timer ble til ti.
Og 20 timer.
Og 30.
Men denne klatringen er viktigere enn alle de andre.
Denne klatringen skulle føre oss sammen igjen.
De når nye høyder med ulovlig klatring på bygninger.
Farlig klatring på heisekraner.
Det kalles rooftopping.
Rooftoppernes videoer eksploderer i popularitet på Internett.
Men det har sin pris.
Mer enn 20 urbane oppdagelsesreisende har falt i en altfor tidlig død.
Dusinvis av unge russere har dødd,
og flere hundre skadet.
Andre blir hyllet for å gjøre det til kunst.
Den russiske skaperen Angela Nikolau ble et viralt fenomen da hun dukket opp
som første kvinnelige rooftopper.
Angela og hennes medskyldige, Vanya Beerkus,
er nyeste sensasjon på sosiale medier.
Et svimlende skyhøyt catwalkshow
har gjort Angela og Vanya til kongelige våghalser.
Bruker dere sikkerhetsseler?
-Nei. Ingenting. -Aldri.
Så dere kalles rooftoppere?
Vi er ikke bare rooftoppere. Vi er skywalkers.
EN KJÆRLIGHETSHISTORIE
RUSSLAND
Bestemor, du er så ung her.
Moren din elsket å opptre med slangene sine.
Og lamaen, ulvene og apene hennes.
Hun tok dem med hit.
Den ene ulven bodde på badet.
Jeg var redd for å gå på do.
Men man kan ikke si nei til moren din. Hun er trassig.
I vår familie er alle kvinnene tøffe, med sterke personligheter.
Vi bestemmer over oss selv.
Og her er du.
Det var ville tilstander i sirkustiden.
Foreldrene mine var sirkusartister.
Vi hadde ikke mye, men de levde ut drømmen sin.
Å se den lidenskapen, den friheten, var magisk.
På sirkuset tar de ville risikoer hver dag
fordi det lar dem utnytte sitt fulle potensial.
Jeg tok dansetimer og akrobatikk.
Jeg ville føle det de følte.
Men en dag så jeg hvor fort man kan miste alt.
Jeg så at pappa ga mamma gaver, kjærlighet, alt.
Men så forlot han henne for en annen kvinne. Og det var det.
Ingen pappa lenger.
Mamma ble deprimert. Hun sluttet å jobbe.
Jeg husker at jeg alltid var sulten.
Bestemor var den eneste omsorgspersonen.
Hun lærte meg å være sterk.
Er kniven skarp nok?
-Hva? -Er kniven ok?
Kniven er fin.
Det er ørene som ikke virker.
De billige høreapparatene fra den offentlige klinikken er elendige.
Jeg sier alltid: du kan bare stole på deg selv.
I årevis tillot jeg ikke meg selv å gråte.
Men jeg visste ikke hvem jeg var.
Jeg visste bare at jeg ville ha noe større.
Så jeg dro ut for å lete etter den jeg kunne bli.
Jeg hadde én regel. Å aldri bli avhengig av andre.
Vi så deg på forsiden av Moscow Times.
Det du gjør er ekstremt farlig,
og vi vil at du skal være trygg.
For din egen fremtids skyld kan du kanskje finne på noe annet.
I oppveksten var jeg mye alene.
Foreldrene mine gikk ikke overens.
Så det var kvelende å være hjemme.
Noen brøt seg inn på hustak for å få fri fra de voksne og drikke.
Jeg drakk ikke stort, men begynte å utforske.
Jo høyere jeg klatret, jo lettere ble det å puste.
Ja, for faen!
Dette ekstreme livet, følelsen det gir, er uunnværlig for meg.
Jo mer jeg lærte, jo flere følgere fikk jeg.
Følgere førte til sponsorer. Sponsorer førte til reiser.
Jeg jobbet alene og hadde full kontroll på livet.
Alt det endret seg da jeg la merke til den nye jenta.
Jeg kunne se ned på byen og ikke tro at jeg hadde kommet meg hit.
MOSKVA
Jeg hadde sett bilder av sirkusnummer utført på tak.
Så jeg begynte å se opp.
Jeg følte at takene ropte på meg,
ba meg komme og ta på himmelen, være en del av skjønnheten,
storheten.
Jeg var så redd da jeg klatret i mitt første spir.
Byen svømte under meg.
Men jeg hadde funnet opptredenen min.
Dette var trapesen min.
Jeg studerte tak i Moskva på lokale forum.
Jeg fant ingen kvinnelige rooftoppere.
Bare gutter, som tok ekstreme bilder.
Og da så jeg Vanya, den tøffeste rooferen i Russland
med landets største Instagramkonto.
Han var ikke som de andre som bare gjorde ting for likes.
Vanya var seriøs.
Han gjorde det til en karriere.
Jeg måtte bli mye bedre for å nå opp dit.
Så jeg spurte de lokale guttene hvor de beste stedene var.
Men de sa at de ikke tok med seg jenter.
Tror dere jeg er dårligere enn dere?
Jeg ville ikke bli like god som dem, men bedre.
Jeg prøvde akrobatikk.
Og jeg begynte å få likes.
Jeg følte meg som en superstjerne.
Du er ikke urolig for at utrente kan følge ditt eksempel?
Jeg er en erfaren konkurransegymnast. Jeg har finjustert balanse.
Det ser kanskje lett ut, men det er farlig. Ikke prøv dette.
Er du redd for å dø?
Faen, jeg kjenner hjertet slå. Dette er skummelt.
Ja, selvsagt er jeg redd for å dø.
Men jeg må minne meg selv på hva de sier på sirkuset:
vårt fulle potensial er på den andre siden av frykt.
Jeg fant min egen sirkustropp.
Dette er sinnssykt.
-Jeg skjelver, jeg har panikk. -Du blir vant til det.
Frykten forsvant aldri.
-Skarp vind. -Den pisker meg rundt.
-Fy søren, den vingler fælt. -Det går bra, jeg tenker ikke på det.
Jeg ble bare bedre på å takle den.
Grenser eksisterer bare i hodet.
Dette er ikke adrenalinavhengighet.
Det er å engasjere seg i egen utvikling.
Jeg vil utvikle meg som kunstner.
Jeg var stolt av meg selv
og følte meg klar for å møte den beste.
RUSSERNE SOM TAR VERDENS MEST VÅGALE BILDER
Vanya var kanskje taktisk bedre enn meg…
…men jeg hadde det kreative.
Hver gang jeg nådde en ny høyde, gjorde hun noe kreativt for å være best.
Jeg vil ikke vise at kvinner er like sterke som menn.
En kvinne er sterk på sin egen måte.
Styrken ligger i feminiteten vår.
En sponsor hadde betalt for to turer til Europa.
Notre Dame var en suksess, men vaktene tok meg
både på Sagrada Família og Eiffeltårnet.
Jeg snakker ikke français.
Jeg foretrakk å jobbe alene, men jeg måtte få inn noe nytt.
Vanyas første melding til meg var lang.
Jeg har en fotoshoot, masse detaljer om sponsoren,
hotell, logistikk.
Fyren var konkurrenten min, og nå inviterte han meg til Kina.
Jeg hadde aldri møtt ham og hadde ingen grunn til å stole på ham.
Men jeg hadde mye å lære.
OK.
-Så han bare inviterte deg? -Jepp.
Hva vil han?
Vanya Beerkus har tusenvis av Instagramfølgere.
Profilen hans er bedre enn din.
Ja, men sponsorene vil at han skal ta med ei jente.
Vent. Så du får betalt?
Ja, 500 euro.
De vil ikke ha to jenter?
Det er sinnssykt.
Til fots?
Det er 150 etasjer. Jeg har aldri klatret mer enn 70.
Angela Nikolau!
-Hei! -Hei!
-Jeg begynte å få panikk. -Beklager at jeg er sen.
Ok, Eiffeltårnet.
Det er overvåkningskameraer overalt,
også med nattsyn. Jeg hadde ikke sjans.
Og hva skjer om vi blir arrestert?
Det er Asia, så om vi ødelegger noe, må vi i fengsel for hærverk.
-De har veldig strenge lover. -Jeg blir redd for alt som kan skje.
Jeg er ikke så erfaren som deg.
-Du er ekspert på tak i Moskva. -Jeg er langt ifra en ekspert.
Ikke? Du klatrer ikke alene, ikke sant?
-Jo, selvsagt. -Gjør du?
På ekstreme tak?
-Jeg klatret på Mercury Tower. -Seriøst? Alene?
Imponerende, du er modig.
Si noe.
Jeg vet ikke hva.
Jeg får jernteppe når jeg blir bedt om å si noe.
Ja, jeg også.
-Det bare stopper opp. -Samme her.
To billetter i dag.
Oppdraget var å klatre opp på den høyeste byggeplassen i verden.
KINA
Jeg måtte bare stole på denne fyren.
-Jeg håper den ikke faller av. -Den gjør ikke det.
Det er nå eller aldri.
-Vær forsiktig. -Du også.
Skoene mine sklir, gjør dine?
Ja.
Den svaier veldig.
Jeg går etter deg.
Pokker, vær forsiktig her.
Det er veldig vått her.
Det er lettere for deg. Jeg er ikke høy nok.
Nei.
Ta deg god tid.
Det er så tungt.
Skoene sklir.
Du er gal.
Hjelper du meg?
Ja.
Se så vakkert.
Kunden var veldig fornøyd.
På en dag fikk jeg flere hundre tusen nye følgere.
Og tilbudene rant inn.
Vi levde av lidenskapen vår.
På vei til neste destinasjon.
Vanya viste meg mange nye ting.
Vakthold har alltid blindsoner.
Jeg kan mate vakthunder.
Dekke til kameraer med skjørtet.
Høyere etasjer har flere innganger.
Våghalsen Vanya!
Parkeringshus fører alltid til skyskraperen over.
Pågår det bygningsarbeid, bruk rekvisitter.
Det er sjelden kameraer i heiser for ansatte.
I boligblokker later du som du hører til.
Men vi følte at vi hørte til overalt.
Ventilasjonssjakter fører til maskinrom,
og maskinrom fører til hustak.
Ser du vakter der nede?
På hvert tak lærte jeg noe nytt.
Faen, jeg er redd.
Bruk taksteinene som trinn.
Så skummelt her.
Fy faen.
-Du er gal som klatrer på sånne tak. -Bare stol på tauet.
Alle stopper deg på vei inn.
Ingen stopper deg på vei ut.
Jeg har blitt rask til å dirke opp låser, men iblant trenger man mer kraft.
Så vi har med en ekstra hengelås.
-Vi er ikke vandaler. -Men teknisk sett er vi kriminelle.
FRANKRIKE
En regel lærte vi på den tøffe måten. Vær aldri på toppen i mer enn 15 minutter.
Faen, sirener.
Politiet er der nede.
Vi går til det andre tårnet.
Ikke forhast deg, vær forsiktig.
Bakgaten så tom ut først.
Men de løp etter oss.
Politiet tok Angela.
Vanya ville ta på seg skylden.
Du er arrestert.
-Dere er arrestert for ulovlig inntreden. -Få se ID-kortene deres.
Vi tilbrakte natten i fengsel,
men vi gjorde det sammen.
-Noe utrolig skjedde nettopp. -Det er politistasjonen.
Men ved et mirakel er vi fri.
Vi ble satt i hver vår celle etter at de hadde kroppsvisitert oss.
Helt nakne.
Vi er ikke terrorister, ikke suicidale, vi skader ingen.
Vi er kunstnere som filmer byen ovenfra. Jeg ser ikke noe galt i det.
Vanya kunne sluppet unna.
Men han ofret seg for å hjelpe meg.
Han kunne være unntaket til regelen min.
-Oi. -Ja.
-Det er tungt. -Jeg er redd for å falle.
-Så ikke gå. -Nei.
Jeg finner et tau til deg.
Forsiktig.
Kan du hjelpe meg?
Det er langt opp.
Vi gjør det.
Jeg er redd på dine vegne. Den rister fælt.
Da lar vi være.
-Vi gjør det. -Nei, stopp.
La meg hjelpe deg.
Dette er sykt skummelt.
Den andre hånden.
Vi klarte det.
Det er bedre på utsiden.
Ikke forhast deg. Livet er førsteprioritet.
-Det er så skummelt. -Ja, vi går tilbake.
Vi har kommet så langt.
Denne jenta er utrolig.
-Kan jeg holde i denne? -Du kan visst det.
Dette er helt sinnssykt. Svært få kan gjøre det vi gjorde nå.
Jeg blir så bekymret for deg.
Det er overveldende.
Hun er en del av meg nå.
Fokuset mitt går fra å tenke på min egen sikkerhet til å tenke på hennes.
Det kalles "kjærlighet".
Vel, kanskje.
Kanskje?
Overraskende vending.
Jo tryggere hun var, desto mer kreativ ble hun.
Og selv om hun aldri innrømte det, så jeg at hun myknet opp.
Jeg trenger ingen beskytter…
Men jobben ble bedre og bedre.
Kan jeg stå på samme som deg?
Kom igjen.
-La meg fikse håret ditt. -Ok, kom igjen.
Vi tar eskene.
Du tar katten.
Vårt nye hjem, Amur.
Vi flyttet sammen.
Katten din er akkurat som deg.
Hvordan da?
Den ser alltid etter nye ting å klatre på.
Men han har ni liv, du har bare ett.
Nå var det mange rooftoppere, europeere, kinesere, amerikanere.
Det ble et kappløp mot toppen.
Det blir snart verdens nest høyeste bygning.
Malaysias Merdeka 118
er også trolig verdens siste megahøye skyskraper.
Wow, den er vakker. Og ingen har vært på toppen.
-Den er jomfru. -Den er jomfru.
-Vi gjør litt gymnastikk på toppen. -Ok, jeg er med.
Vi har en avtale.
Men spiret er ikke bygd ennå.
-Det er sant. -Jeg kan ikke vente så lenge.
Hva er farligst, hustak eller du?
Vi bestemte oss for å legge ut videoer av oss sammen.
Og la til akrobatikk.
Du står bak.
Vi blir her.
Her strekker jeg ut hånden mot deg.
Og så går dronen over.
Alltid tre kontaktpunkter.
-Har du meg? -Jeg har deg.
-Jeg slipper nå. -Det kan du.
-Angela Nikolau og Vanya Beerkus. -Det russiske paret som dominerer sporten.
Vi er Vanya Beerkus og Angela Nikolau, de beste rooftopperne i verden.
Med over en million følgere på sosiale medier,
har parets popularitet skutt i været.
Vi skapte vår egen sjanger.
Nå var vi mer enn våghalser.
Vi fortalte en historie. En kjærlighetshistorie.
2 ÅR SENERE
Vær så snill, vi må gå sammen.
Bra du er så nonchalant mens jeg passer på at vi er trygge.
-Godt jobbet da du løp på den vakten. -Jeg har ikke øyne i ryggen.
Du pleide å være roligere.
Oi, den rister.
Hva gjør hun?
Angela, slapp av.
Se mot meg, elskling. Løft hodet litt. Nakken er veldig anspent.
Løft den andre armen.
Sykt.
-Ikke så fort. -Jeg gjør det ikke fort.
Jeg ser ingen bra bilder.
-Vi har ingen perfekte bilder av beina. -Se gjennom.
Jeg ser ingenting bra.
Ferdig. Det var et flott bilde.
-Vi tar et til. -Nok. Jeg er lei av å høre det.
Du er knapt selvbevisst lenger. Du blir trøtt og kollapser.
Hvorfor gjøre den jævla jobben om alt blir dritt? Hvorfor klatret vi her?
Unnskyld meg, jeg synes dette bildet er utmerket.
Med denne greia bak? Hva er det?
Greit, ta bildet selv.
Jeg må holde meg fast. Jeg har høye hæler.
Slutt å skape panikk. Du gjør meg gal.
Vi utfordret skjebnen.
Jeg fokuserer på deg.
Du holder med én hånd. Hvordan kan jeg være rolig?
Det var ti minutter med det.
Jeg forstår ikke behovet for å risikere livet i de høydene.
Skal jeg være stolt eller opprørt?
Ja, mamma, men ikke vær bekymret.
Jeg kan bære dette ansvaret fordi jeg vet at jeg klarer det.
Jeg snakket med en venn. Det er en god mulighet for deg.
Det er et handelsselskap. Du hadde jobbet som selger.
Du får kanskje til og med en bil.
Å være kreativ kan være en hobby.
Covid-pandemien nærmer seg to år,
og transportmarkedet rammes igjen.
Nå har 43 flyselskap gått konkurs.
Under Covid mistet vi reisesponsorene våre.
Vi mistet hovedinntektskilden.
Så jeg så etter nye sponsorer.
Jeg jobbet 14 timer daglig med innhold til sosiale medier.
Hun forsørger oss nå.
TV-ene går i en pyramide.
Faen, jeg må ringe dem.
Men det er ikke lidenskapen vår. Vi er så langt unna dem vi var.
Jeg merket at han tok avstand.
Det minnet meg om pappa.
Etter en stor krangel slo vi opp en stund.
Du er styrken min.
Alle fester og du bare: "Jeg vil heller være på en heisekran nå."
Får jeg oss ikke ut av dette, vil alt rase sammen.
Etter dager med usikkerhet er Ukraina nå i krig.
For få timer siden begynte russiske styrker angrepet.
Kunngjøringen førte til massehysteri
da folkemengder strømmet til Russlands grenser.
Stopp krigen!
Så langt er over 10 000 arrestert
for å ha protestert mot invasjonen av Ukraina.
Jeg er imot at folk dør og lider.
Som kunstner må man uttrykke seg.
Men her må alle være stille.
Russland trapper opp forbudet mot informasjon,
og både Facebook og Instagram er nå forbudt.
Meta-plattformene er blokkert over hele landet.
Nå må man velge å bli her og bli sensurert, eller dra.
Om vi drar, kan det hende de stenger grensene
så vi ikke kan returnere.
Jeg vil ikke presse deg, men tenk på tilbudet mitt.
Jeg er halvt ukrainsk.
Jeg vil være her for familien.
Men det føles som at uansett hva jeg velger,
knuser jeg noens hjerte.
KAN NFT-ER GI KUNSTNERE TILGANG TIL ET GLOBALT MARKED?
EI KREATIVITETEN DIN
Jeg savner klatreturene våre.
Det var magisk.
Solnedganger, soloppganger, vil du ikke ha det?
Det jeg vil er å tjene penger, for å være ærlig.
Med NFT-er kan vi lage et galleri og selge direkte til kjøperne våre.
Vi måtte ha startet fra bunnen av. Det er for risikabelt.
Jeg har ikke noe sikkerhetsnett, ingen tilbud om en godt betalt kontorjobb.
Vi kan ikke starte med NFT-er over natta. Da må vi gjøre noe storslagent.
Husker du at jeg viste deg det tårnet de bygger i Kuala Lumpur?
-Er det ferdig? -De er nesten ferdige med spiret.
Vi har bare et par måneder før det er overvåket.
Det blir umulig å komme inn når teknologien er på plass.
Det blir den siste megahøye skyskraperen på flere tiår.
Arbeidet har tatt mer enn et tiår. Merdeka med sine 118 etasjer
blir et mektig monument for landet.
Prosjektet til $1,5 milliarder er snart ferdig.
Merdeka 118 vil rage 670 meter over Asia.
Med spiret på 160 meter,
er Merdeka en viktig milepæl for menneskeheten.
Vi kan bli de første.
Det føles som farvel for alltid.
Det er ikke for alltid, dumma.
Nå holder det, hunden blir stressa.
-Glad i deg. -Glad i deg også, mamma.
Nå går vi.
Flyplassen er så tom.
Vi brukte de siste pengene på flyturen.
-Bekymret? -Litt.
Vi dro med ingenting…
Bortsett fra en drøm.
Det er sinnssykt.
Dette episke uendelighetsspiret som rager over Asia.
Det vanskeligste og høyeste vi har prøvd oss på.
Og også det med høyest risiko.
Malaysia har strenge lover og regler, så vi forbereder oss på et tryggere sted.
-Hvor lenge er det siden vi trente sist? -Noen måneder allerede.
Vi må trene oftere.
-Det kalles et svaneløft. -Et svaneløft.
Utrolig. Jeg liker den posituren.
Vi prøver.
Tid for sirkusshow.
-La meg få hendene på plass. -Ja.
Det er mye bedre.
Vi er praktisk talt gymnaster.
Hvis vi holder balansen.
Det går bra, jeg var forlovet i barnehagen.
Det fungerte ikke.
Dette blir vårt løfte.
-Jeg heier på Brasil. -Ja, kult. Jeg også.
Alle ser på VM, inkludert arbeiderne.
Og finalen er den 18.
Klatrer vi under kampen, er vaktene distrahert.
Jeg elsker at du er så gira. Jeg har ikke sett deg sånn på lenge.
10 UKER TIL MERDEKA
Vi trenger bredden på spiret,
en lokal droneoperatør som kan ta bilde fra lufta
så vi kan se dimensjonene på toppen.
Ja, pappa, all fritid brukes på å bygge NFT-samlingen.
Ikke forhast deg.
Vanya, jeg har kontroll.
Slapp av i håndflaten.
Hvor mange har du solgt så langt?
To kunstverk, men det er godt betalt.
Det er trangt nå.
Men vi har et nytt mål, Merdeka, og håper det kan ta oss til neste nivå.
Jeg snakket med droneoperatøren.
-Kjenner du ham? -Egentlig ikke.
Men alle andre nektet.
Skrev du til mange?
Bare til dem som vil gjøre ulovlige ting.
Jo færre som vet, desto bedre.
-Hva sa dronefyren om dimensjoner? -Han skal prøve å få tatt bildet.
Jeg er ikke i balanse. Jeg stupte nesten fremover.
Stopp. Det gjør vondt.
Nitten. Tjue.
Vi holder for kort.
Og vi har ikke tenkt på vinden.
Dronefyren skriver.
"Hei, Van, jeg har siste nytt."
På seks måneder har to blitt tatt.
De har tatt to grupper.
Han skriver fortsatt.
De sitter inne i månedsvis.
Det er derfor ingen har lagt ut noe derfra.
Det er ansiktsskannere og kameraer i alle etasjer.
"Ikke mer informasjon."
Det er lang fengselsstraff.
Pokker heller.
Det er ansiktsgjenkjenning, fingeravtrykksskannere.
Hvordan kommer vi inn?
-Hva om vi blir arrestert? -Det skjer ikke
Men hva om det skjer?
Vi gjør det alltid som ninjaer.
-Tenk på prosessen, ikke resultatet. -Samme det.
Pus, sover du?
Jeg fant ut av det.
Jeg har frokost.
-Er dette en ny video? -Ja.
Se på de som går ned her.
De knytter stadionet til gata.
Klatrer vi opp den, er vi inne.
Men de er en etasje høye.
Du klarer det.
7 UKER TIL MERDEKA
Se hva dronefyren sendte.
Hullet i midten er veldig dypt.
Det går ikke uten å legge en planke over.
Vi kan bare legge den her.
Det er perfekt, en stillasdel.
Jeg så stillas i Merdeka-videoen.
Samme type, laget av jern.
Én, to, tre.
Å, nei. Slipp meg ned.
Jeg må holde balansen og holde fokus.
-På horisonten? -Jeg må øve på et tak.
Nå snakker vi.
Merdeka blir så bred.
Den eneste pennen vi tok med.
Sånn, en veldig skummel firkant. Mareritt.
Vær forsiktig her.
Jeg har deg. Jeg går ikke bakover, kun fremover.
Hvorfor tok du et skritt nå?
Jeg måtte finne balansen. Jeg kan ikke forklare det.
-Du mistet ikke balansen? -Nei.
-Ok, så skummelt. Da gjør vi det. -Én, to, tre.
Herregud, så skummelt.
Én, to, tre.
Beina går ned.
-Faen. -Ikke vær redd.
Når det ikke er noe under, føler jeg at jeg faller fremover.
Det er veldig skummelt. Det er noe annet på kanten av et stup.
Hvordan blir det på Merdeka? Jeg må roe deg ned tusen ganger.
Jeg er usikker på Merdeka nå.
Ja, det blir mye vanskeligere.
Så langt føles dette som fullstendig galskap.
Oi, Vanya. Husker du Pasha fra den gamle gjengen min?
Har han falt?
-Ja. -Pokker.
Jeg så at du hadde falt?
Går du med støttebandasje nå?
Ja, jeg falt gjennom taket på et hotell.
Så grusomt.
De fleste fra den gamle gjengen er borte.
Hva mener du?
De har dødd en etter en.
Er alle døde nå?
Ja, alle sammen.
-Pogrebov? -Den skallede. Ja.
Han er borte.
5 UKER TIL MERDEKA
Det ser veldig skummelt ut.
Jeg er ikke enig.
Det blir sjokket fra høyden og at du holder meg.
Jeg må stole på deg og slippe all selvkontroll,
gi deg all kontroll.
Jeg har alltid stått på egne føtter eller hender.
Denne gangen kan jeg ikke stole på meg selv.
Har jeg mistet deg ennå? Nei.
Jeg føler meg så svak.
Jeg må ta litt vann i ansiktet.
-Greit. -Hold telefonen min.
Du klatrer ikke selvsikkert.
Ikke distraher meg.
Jeg kan ikke gå lenger.
Går det bra?
Kroppen min er paralysert. Jeg sitter her.
Ok, vent, la meg ta det bildet.
Vær forsiktig. Jeg er så redd.
Hvordan skal jeg komme meg tilbake?
Ok, jeg kommer til deg nå. Vær rolig.
Jeg kan ikke bevege beina. Jeg står fast.
Vent.
-Jeg prøver å roe meg ned. -Ta deg god tid.
Ikke se ned. Se opp.
-Faen. -Bra jobbet.
Jeg kan ikke sitte sånn lenger.
Hvor skal jeg gå nå? Dette er ubehagelig.
Jeg kan ikke ta hånden din.
Nå er det enda mer ubehagelig. Hva gjør jeg?
Det går bra. Slapp av.
Ikke få panikk.
Vent. Kan du dra det beinet forsiktig ut?
Sånn.
Nå sitter jeg iallfall.
Faen, knærne mine skjelver.
-Jeg sklir på rumpa, som på lekeplassen. -Ok.
Ikke film meg sånn.
Jeg vet ikke hva det er med meg.
Hvordan har du det?
Greit. Kanskje det var koffeinoverdose. Jeg drakk to kaffe.
Tror du virkelig det?
Jeg vet ikke hva det kan være.
Det ble så smalt, jeg klarte ikke å gå videre.
Da dropper vi slike klatringer fra nå av.
Noe alvorlig kan skje neste gang.
Alle forberedelsene og planleggingen, ventingen og tenkingen.
Jeg vil klatre nå, før panikken kommer tilbake.
Du må være 100 % sikker på hustak.
Panikkanfall i høyden.
Dette er en vekker.
Jeg blir bekymret for deg. Du mister kontakten med virkeligheten.
Hva så? Jeg har det under kontroll.
-La meg beskytte deg. -Det er alltid det samme.
Du begynner å stresse, og så blir det helt sirkus.
Dette finner vi aldri ut av.
Det slutter ikke før vi gir oss med rooftopping.
Du har nok rett. Det vil aldri endre seg.
Hva trenger du for å slutte?
Vil du at jeg skal slutte?
Er det virkelig det du vil?
Enden er nær, ja.
Vil du at jeg skal slutte å klatre?
-Ja. -Det har du aldri sagt før.
-Mener du det? -Ja. Jeg er veldig bekymret for deg.
Det er ikke morsomt.
Greit, jeg slutter i morgen.
Nei, ikke i morgen. Vi gjør Merdeka. Filmer NFT-en, og så gir vi oss.
Nå slutter vi. Dette er pisspreik.
Han er villig til å ofre det han elsker for forholdet.
Men når han er overbeskyttende, holder han meg tilbake.
Si det igjen?
-Han prøver å begrense meg. -Jaha, jeg skjønner.
Vel, jeg har alltid levd
etter det mitt eget hode råder meg til, og jeg angrer ikke på noe.
Ingen kjenner deg bedre enn deg selv.
Jeg nekter å dra tilbake til Moskva og leve et vanlig, kjedelig liv.
Mamma var veldig talentfull, og nå svinner hun bort i en liten landsby.
Pappa ble bare en slags dyretemmer.
Ingen vil huske dem når de er borte.
Når noen snakkes om, lever de videre.
Jeg vil at arbeidet mitt skal leve videre etter at jeg er død.
4 UKER TIL MERDEKA
Forsiktig. Gå veldig sakte.
Faen, bjelkene er tynne.
Hvorfor tar du tak der? Gi meg hånden din.
-Jeg gjør det selv. -Stoler du ikke på meg?
Vær så snill. Du går meg på nervene.
Jeg har sagt at du ikke må mase når vi klatrer.
-Jeg er bekymret for deg. -Ikke vær det. Ikke få panikk.
Jeg ser etter riktig vinkel.
Å, det funker.
Så mye vind.
Stå der. Sånn, ja.
Stå der.
Hei, stopp! Vakter! Dere har ikke adgang her. Stopp!
Gå.
Selv.
Selv, hva?
Jeg hadde et lite uhell.
Jeg slo hånden i et fall.
Legen sier det vil ta tre uker før den er bra.
Jeg håper det går fortere.
Jeg er litt sløv, fortsatt på smertestillende.
De satte inn stålpinner.
Definitivt ubehagelig.
Hvor mye?
Takk.
Jeg tror vi må roe ned og utsette Merdeka en stund.
Utsett hva du vil. Jeg må ikke utsette noe.
-Du har en alvorlig skade. -Legen sa den er bra om tre uker.
-Jeg vet hva jeg trenger. -Du er barnslig.
Jeg lar deg ikke dra før du er frisk og vi får trent skikkelig.
-Det er farlig. -Du lar meg ikke? Er du faren min?
Hva vil du? Du lar meg ikke ta meg av deg.
Nei, du begrenser meg.
-Jeg prøvde bare å hjelpe. -Takk. Det var derfor jeg falt.
-På grunn av meg? -"La meg hjelpe deg." Derfor falt jeg.
-Du falt fordi du ikke stoler på meg. -Ikke rør meg.
Vi gjør ikke Merdeka før du stoler på meg.
Jeg gjør det ikke med deg.
-Slutt å si hva jeg ikke kan gjøre. -Nok filming, folkens.
-Om du ikke stoler på meg, så dra alene. -Greit, da gjør jeg det.
-Vær så god. -Ja.
Hei, Vanya.
Hei, pappa.
-Lenge siden sist. Alt bra? -Ja. Mer eller mindre.
Bra.
Du høres ikke sikker ut.
Hvor er Angela?
AVGANGER
Hun ville ikke ha din hjelp. Det er hennes valg.
Uten tillit vil alle forhold mislykkes.
Kanskje dere bør ta en pause.
Og gi opp dette prosjektet.
Kanskje du bør komme tilbake?
Dra tilbake?
Hva tenker du?
Fokuset mitt har skiftet fra min trygghet til hennes.
Jeg har ansvar for henne.
Hun er en del av meg.
Det er det glødende engasjementet som gjør henne så flott.
Men når hun bestemmer seg for noe, er det skremmende.
Det er ikke bare en gnist.
Det blir en skogbrann.
Han kveler flammen min.
Han sa at jeg mister kontrollen, at jeg blir revet med.
Angela, du skrev på sosiale medier: "Ingen grenser, ingen kontroll."
Ja, hva så?
Kanskje han gjør rett i å dra deg ned på jorda igjen.
Mens du vekker ham til live.
Kanskje dere trenger hverandre?
Hei. Hvor er du fra?
Vi er fra Ukraina.
-Første dag av krigen bare… -Samme her.
Jeg er også fra en sirkusfamilie. Skal datteren din også jobbe på sirkus?
Opp til henne. Bare hun er trygg.
Hva skjedde med armen?
-Eller er det bare pynt? -Ja.
Er arret fra sirkuset?
Et strikkeuhell.
Men helt ærlig?
Falt du?
Nå drar vi på sirkus.
Mitt lykkeligste barndomsminne er fra sirkuset.
Jeg trodde det var fordi artistene fikk applaus for det de fikk til.
Men jeg innså at det var fordi foreldrene mine var sammen der.
Før pappa dro.
Kanskje forhold burde være som i det svevende showet.
Det er flygeren og mottakeren.
Flygeren tar paret med opp.
Ingen fokuserer på mottakeren, men han har hovedrollen.
Han har ansvar for sikkerheten.
Jeg kan ikke gjøre dette alene.
Vanya er her.
Hvordan er hånden?
Den falt ikke av.
Kom du for å klatre eller for å få meg til å la være?
Før deg trodde jeg at rooftopping handlet om personlige bragder.
Og da jeg møtte deg innså jeg at det er en kunstform.
Og du inspirerte meg.
Du og jeg har begynt
å skape veldig vakre ting. Det er jeg takknemlig for.
Så la oss inngå en avtale.
Jeg liker ikke betingelser.
Jeg tror du vil like mine betingelser.
Uansett hvilken galskap vi møter på,
holder vi sammen,
i stedet for å snu oss bort.
Og jeg lover at jeg alltid skal være der.
Også på Merdeka?
Inkludert Merdeka.
Og så er vi ferdige, ikke sant?
8 DAGER TIL MERDEKA
Jeg ser et kamera. Det er vakthold rundt hele.
Angela, skjul kameraet.
STEG 1: STADION
Det er en svakhet i vaktholdet her, men de er smarte, det er et kamera.
Vi klatrer opp denne bjelkegreia.
Så går vi rundt på terrassen.
Så vi går over vaktene.
Oppfør deg normalt. Vi går høyere for å få mer oversikt.
Så går vi forbi arbeiderne og inn på kjøpesenteret.
STEG 2: KJØPESENTERET
Vi går til tredje etasje. Så går vi over kjøpesenteret
til broen til Merdeka.
Broen er det vanskeligste.
Forhåpentligvis ser vakten på fotballkampen.
5 DAGER TIL MERDEKA
Oi, det brygger opp til storm.
Arbeiderne er på kjøpesentertaket, uansett vær.
Alt for å skjule ansiktene våre.
Har du en liten? Hvor mye?
Noen kommer.
Stealth-nivå: Suverent.
STEG 3: 118 ETASJER
Det er kameraer i heisene.
Heisen kan ikke brukes.
Hele området med lys er der de er i gang med å bygge.
Går vi i sikksakk mellom trappene kan de ikke følge etter oss.
Så kommer vi inn i spiret.
STEG 4: SPIRET
Vi så noen trapper her.
De bør gå hele veien opp.
Nå flyr vi.
Herregud, det blåser.
Dette er en perfekt plattform.
Dette stillaset er perfekt.
2 DAGER TIL MERDEKA
Bare to dager igjen til den etterlengtede VM-finalen
mellom Frankrike og Argentina.
Og så tidenes lengste stige.
Pluss lemmen på taket.
Vi bryter opp den, og Merdeka er vår.
Lett.
KLATREDAGEN
Rett før vi klatrer er fysisk evne mindre viktig enn indre tro.
Vi må slå av indre frykt.
Nå må vi stole på hverandre.
Vi har så mye å pakke.
GoPros blir fort overopphetet her, så vi pakker fire ekstra batterier.
Og vi trenger nattsyn for å se i mørket.
Pluss at det viser oss infrarøde kameraer.
Med så mye taktisk utstyr kan vi bare pakke med oss
litt mat og vann.
Alt utstyret i sekken, inkludert dirker.
Ja, har alt utstyret.
Vi skal være usynlige, i helsvart, som ninjaer.
Nedtelling til avspark i VM?
Klokken er 22:30.
Kampen begynner om 30 minutter.
-Du er vel ikke nervøs? -Nei, det går bra.
KL. 23:00 BJELKENE UTENFOR STADION
Vi tar denne.
Kom hit.
Sett foten her.
Én, to, tre.
Kjempebra.
Argentina-Frankrike 0-0.
Hører du det? Fansen tar helt av.
Det var Leo Messi på straffe.
Vaktboden er under oss nå.
-Vi må ikke bli tatt her. -Jeg ser arbeidere i kjøpesenteret.
Ser du noen kameraer?
Forsiktig, en vakt der.
En vakt med lommelykt. Vi går fort gjennom her.
KL. 00:15 INNE PÅ KJØPESENTERET
Vi tar på hjelmene. På tide å bytte antrekk.
Vær superstille.
Denne etasjen er perfekt.
Det er ingen kameraer her.
Arbeiderne ser ikke på oss.
Der er broen.
Helt stille her.
Der er hun.
Nå tar vi på Merdeka.
Der er vaktens skrivebord.
Han er ikke der.
Ser på kampen. Du visste det.
Bare vær helt stille.
Det var lett.
Stille og stille.
Kampen er ferdig om 30.
GÅR INN I MERDEKA
Ja, fin forkledning.
Dette er så slitsomt. Vi hviler her.
43. ETASJE
Det er fortsatt uavgjort, det blir overtid.
Femten minutter til.
Klart. Ingen kameraer.
Hører du det? Det blir straffekonk.
Enda mer tid.
Fint sted. Vi må spare energi til spiret.
Halvannen time til soloppgang. Ingen vits i å gå opp tidligere.
Vi må finne stillaset.
Vi gjør alt det kl. fem.
112. ETASJE
Hva er det? Jeg har aldri sett den før.
En bevegelsessensor?
Kamera.
Faen. Et kamera.
Faen.
-Var det på? -Jeg tror det.
Hva nå?
Faen.
Jeg skulle hatt masken på.
Hører du det?
Hør.
Heisene går.
De sender vakter.
Vi er definitivt sett.
Hører du arbeidere?
Høres sånn ut.
De er veldig nære.
Kom igjen.
Hva er planen vår her?
De kommer hit.
Kjempegod idé. Så skyver vi den tilbake.
Faen.
113. ETASJE
Jeg vet ikke hvordan vi kommer oss ut.
Vi ligger tynt an.
Med denne varmen og ikke noe vann igjen.
Det er så støvete.
Forsiktig, ikke host eller nys.
Støvet?
Jeg tenker på de fengslene.
Vi må bare vente.
TID I HULEN: 5 TIMER
TID I HULEN: 10 TIMER
Vi trenger vann ellers får vi høyere feber.
TID I HULEN: 14 TIMER
Jeg tror de har gått.
Vi går ut.
Er det heisen?
Faen, det er nattskiftet.
TID I HULEN: 19 TIMER
Jeg ser kroppen hennes gi opp.
Vi har dundrende hodepine, stigende feber, og det er vanskelig å puste.
Jeg må ta sjansen.
Vanya, hulemannen, skaffet oss vann.
Jeg ser at selv på sitt svakeste vil denne mannen alltid ta seg av meg.
De er på den andre siden.
Hør, helt der borte.
TID I HULEN: 23 TIMER
Vi lager mindre lyd uten sko.
Den er åpen.
Vi har så flaks.
-Er det øverste etasje? -Ja, 118.
Dette er de andre rooftopperne.
Ja, i håndjern.
Dette er så sykt.
TATT AV VAKTEN OVERLEVERT TIL POLITIET OG FENGSLET
Vi prøver den andre trappen.
Enda en låst port.
Og enda et kamera. Faen ta dette.
Pokker. Vi er ferdige.
-Vi må gi opp. -Vent, kanskje det er en kjetting.
Skal jeg bryte den opp på kamera?
Det er et fullstendig mislykket oppdrag.
Dette er en katastrofe.
Alt er låst.
Jeg ser at han har mistet motet.
Kanskje det er min tur til å lede oss.
Så jeg prøver å kanalisere håp.
Noen andre muligheter?
-Jeg aner ærlig talt ikke. -Kanskje vi kan bryte opp en dør?
Vi må gi opp, Angela.
Vi har aldri gitt opp før. Vi begynner ikke nå.
-Det er over. Klatringen er over. -Det fins alltid en måte.
Det fins alltid en måte. Og du finner den alltid, elskling.
Jeg husker noe fra plantegningen.
Øverste etasje har et rom med en nødutgang.
Vi kan dirke opp låsen.
Du er som min andre intuisjon.
Det er spiret.
SPIRET
Det var her vi så plattformen.
Jeg ser stillas der.
Jeg prøver å klippe løs en.
Supert.
Strålende.
Vanya, vi er rå.
Fortsatt langt igjen.
Dette er det sykeste vi har gjort.
Hodepinen min er verre.
Jeg er så sliten.
Vi har vært i stigen i 16 minutter allerede.
Jeg er så sulten og sliten.
Lungene er fulle av støv.
Jeg kan knapt røre meg. Fy faen.
Det er rundt 50 meter igjen.
Seriøst?
Tar Merdeka noen gang slutt?
Der falt jeg nesten.
-Jeg kan ikke klatre mer. -Tretti meter til så er spiret vårt.
TID I STIGEN: 1,5 TIMER
Jeg har så vondt i armene.
Elskling. Den er åpen.
-Er den åpen? -Den er åpen.
Fy faen, elskling.
Faen, den er så ustø og liten.
Men den er solid.
Hvordan skal vi klare løftet nå?
-Skremmende? -Ikke for ille.
Faen, det går rett ned.
Sykt skummelt.
Jeg tør ikke engang å stå på denne.
Jeg er livredd. Jeg skjelver i knærne.
Den er to meter lang, elskling.
-Det er en endeløs tunell der. -Ja, men jeg mister deg ikke.
Jeg ser for meg det verste.
Om Vanya snubler, faller jeg ned i hullet…
…eller over kanten og ned i avgrunnen.
-Jeg gjør det ikke. -Vil du ikke prøve engang?
Nei, for det er jeg som skal henge over kanten.
Og jeg som skal holde deg.
Jeg har aldri mistet deg på trening.
Vi har aldri gjort et løft etter noe så utmattende, uten søvn.
Hvorfor er du så negativ?
-Jeg er sliten og redd. Kan jeg få si det? -Selvsagt.
-Er du redd? -Ja.
Jeg mister deg aldri.
Men hvorfor torturere seg selv? Jeg er kjemperedd.
Vil du avbryte?
Jeg vet ikke.
Det er et ekstremt psykisk press.
Jobben vår er å balansere hverandre.
Ok, kom hit.
Ja, vi har klatret i over tretti timer.
Ja, det har vært ekstremt tøft.
Men se så vakkert det er her.
Ingen andre har sett dette.
Det skulle bli regn og overskyet i dag.
Det har vært storm hele tiden.
De sier at det ikke fins mirakler, men her har vi ett.
Ingen skyer, vindstille.
Det er sant, veldig rart.
Dette er ikke tilfeldig.
Han hjelper meg å se klart.
Når jeg har roet meg, finner jeg styrke.
Bare stol på meg nå.
-Ok. -Kom igjen.
Tre, to…
-Vent, jeg er ikke klar. -Husk dette øyeblikket.
-Klar. -Tre, to, én.
Ikke vær redd. Jeg har deg.
Nå flyr vi, pus.
Hold.
Jeg mister deg aldri.
-Ikke redd lenger? -Nei, det går bra.
Jeg følte meg så trygg i armene dine.
I det øyeblikket forsvant all frykt.
Denne klatringen lærte meg å stole på deg.
Da du falt, løftet jeg deg.
Og da jeg falt, løftet du meg.
-Vi klarte det. -Vi klarte det, elskling.
Taket er fullt av arbeidere. Men vi vet at ingen stiller spørsmål på vei ut.
Ingen får vite at vi var der før vi poster noe når vi er ute av landet.
Vi gjør ting ordentlig.
Vi klarte det, elskling. Jeg kan ikke tro det.
Da vi la ut videoene, levde de sitt eget liv.
Malaysisk politi etterforsker
ekstremklatrerne Angela Nikolau og Ivan Beerkus for ulovlig inntreden.
Myndighetene hevder det er falske nyheter. At det er photoshoppet.
Men de russiske klatrerne har bevis.
Og vips så ble vår sykeste NFT vår største salgshit til nå.
SIST SOLGT
Og så ble det vist på Times Square i New York.
Det største kunstgalleriet vi kunne håpet på.
Du valgte en unik vei i livet, gutten min.
Og du nådde målet ditt.
-Takk. -Vi er veldig stolte av deg.
Selv om det er feil av en mor å si det, er jeg enig og jeg er stolt av deg.
Det er så viktig for meg å høre. Takk.
En stund senere fikk jeg besøkt bestemor.
Jeg visste ikke at du kom.
Dette er en gave til deg.
Høreapparater! Er de dyre?
Jeg får prøve dem.
Hvisk noe til meg.
-Jeg vil ha et smørbrød. -Glad i deg også.
Takk, skatten min!
Vi kan reise igjen.
Vi er en moderne versjon av et reisende sirkus.
Snart på vei til en by nær deg.
Kjærlighet er som høyder. Frykten forsvinner aldri.
Du blir bare bedre til å takle den.
Jeg trodde Vanya kom inn i livet mitt for å lære meg skywalk.
Men nå ser jeg at skywalking kom inn i livet mitt
for å lære meg å elske.
Tekst: Anette Aardal