LÁSKA OD SOUSEDŮ
To je ale krásné počasí!
Ano, dnes je dobrý den na výšlap.
Sundej ty brýle, ať nespadneš na čumec.
Dobře.
- Hej, In-suk. - Ano?
Dnes máš nádhernou pleť.
- Myslíš? - Ano.
Zdá se, že ten botox konečně zabral.
Ty sis dala botox? Kam?
- Na vrásky na čele, kolem očí… - A?
A prostě všude.
- Neschvaluju to. - Proč ne?
Přijde mi to moc umělé.
Nejkrásnější je stárnout přirozeně.
Říká žena, co používá nejdražší kosmetiku.
Jen projevuji úctu své pokožce.
Jasně, protože naše země je o úctě.
- Hej, Čä-suk. - Ano?
Taky sis udělala něco s obličejem? Celá záříš.
Včera jsem dělala švestkovou očistu.
Nejspíš to zabralo.
- Zabralo. - Bože.
Nedokážu ovládat svěrač.
Co jsi včera jedla?
- Švestkovou šťávu. - Švestky!
To znám.
Dívala jsem se do zrcadla,
a můj zadek vypadá jako rozmačkané tofu.
Dřív vypadal jako broskvička.
- Jo. - Trápí mě to.
Proto musíme ve svém věku cvičit.
Proto jdeme na výšlap, ne?
Nemám na mysli výšlap.
- Tak co tedy? - Stisknout a uvolnit.
- Moc mi to nejde. - Co to děláš?
Kegelovy cviky.
- Odcházím. - Kegelovy cviky.
- Stisknout a uvolnit. - Je tu tak čistý vzduch.
Ale ne!
Hej!
To je smrad!
Hej, počkejte na mě!
Počkejte!
Hej!
Nepřibližuj se ke mně!
Bože. Nevěřím ti.
Páni, Mi-suk. Ty sis koupila nový výletní úbor?
- Páni. - Ta barva je krásná!
Asi se mi s věkem změnil vkus.
Miluju teď červené oblečení.
Není to otázka vkusu, ale vědy.
S přibývajícím věkem nám změny retinální mikrovaskulace
ztěžují vnímání barev s krátkou vlnovou délkou, jako je modrá,
na rozdíl od barev s dlouhou vlnovou délkou, jako je červená.
Musí být fajn mít tolik znalostí.
Je to vyrobené z funkční látky. Znáte „Core-Tex“?
Myslíš „Gore-Tex“, že? Ne „Core-Tex“.
Jasně. Jen jsem se přeřekla.
Poslala mi ji dcera z USA. Je vážně drahá.
- Vypadá draze. - Vážně.
Sok-rju je báječná dcera.
Má pravdu.
Přijde mi nevhodné, aby mi syn kupoval dary
za vydřené peníze.
Jako by ti někdy něco dal.
Materiální věci pro mě nejsou důležité.
Skutečnost, že můj syn, Sung-hjo, existuje, je dar sám o sobě.
Chceš říct, že moje dcera dar není?
Nechtěla jsem se chlubit,
ale Sung-hjo se nedávno setkal s prezidentem.
Navrhl knihovnu, která vyhrála cenu v architektonické soutěži,
proto ji navštívil sám prezident
a pochválil ji jakožto vynikající ukázku veřejného zařízení.
Sung-hjo je prostě úžasný.
Samozřejmě.
Poslyšte.
Víte, kdo je druhý nejbohatší člověk na světě?
- Vím. Je to Jaden Becker. - Ano.
Výkonný ředitel Greipu?
Ne každý na světě zná prezidenta Jižní Korey,
ale Jadena Beckera ano.
Každý pátek večer
si se Sok-rju povídají u piva.
Protože pracuje v nejprestižnější společnosti na světě
po promoci na nejlepší americké univerzitě.
Jak víte, Sung-hjo byl na univerzitě Hanguk mezi nejlepšími.
Sok-rju nejenže odpromovala dřív,
ale také dostala nabídky od všech nejlepších firem.
Greip si nevybral Sok-rju.
To ona si vybrala Greip.
Sung-hjo pomáhal navrhnout umělecké centrum v New Yorku,
které vyhrálo mezinárodní cenu za architekturu.
Byl první Korejec, který to dokázal!
Sok-rju je nejlepší zaměstnankyně
v globální firmě plné géniů!
Nevěřili byste, kolik si vydělá jen na odměnách!
Nezapomeňte, že Sung-hjo byl také v národním plaveckým týmu.
Pro lidi není snadné vynikat v mnoha oblastech,
ale můj syn to dokáže.
Sok-rju je dar z nebes.
Víš, o čem se mi zdálo, když jsem s ní otěhotněla?
- Byla jsem… - Byla jsi v duhovém ráji
- a našla tam obří strom. - Ano.
Učaroval ti a spatřila jsi šťavnaté granátové jablko.
Tak jsi ho utrhla a otěhotněla se Sok-rju.
- Všechno to znám nazpaměť. - Díky.
To zní jako pohádka. Pokud jde o Sung-hjoa…
Pokud jde o Sung-hjoa, přidělili tě na práci ve Francii,
aniž bys věděla, že jsi těhotná.
Zdálo se ti o modrém drakovi, který vystoupil ze Seiny.
To všechno si pamatuješ?
To je nabubřelý mýtus.
- Povím ti… - Neuvěřitelné.
Ty dvě pořád mluví o tom samém.
Šílím z toho.
Jen se chtějí chlubit svými úspěšnými dětmi.
Kdo myslíš, že dnes vyhraje?
- Hje-suk. - Proč ona?
Protože je diplomatka a umí být přesvědčivá?
Ne, protože Sung-hjo dnes dostane další cenu.
CENY MAGAZINE AWARDS 2024
CENY MAGAZINE AWARDS ZA DESIGN
ČCHÖ SUNG-HJO
Sung-hjo!
To jste vy, pane.
Jste tady.
Myslel jsem, že na takové večírky chodí jen největší celebrity.
Sung-hjo je hvězda!
Kde je?
Sung-hjo? Nevím.
Co?
ČCHÖ SUNG-HJO ŘEDITEL, ARCHITEKT
Vy chcete navrhnout hřbitov?
Ano.
Ale proč jste mě chtěl vidět?
Při výzkumu jsem navštívil řadu pohřebních ústavů,
ale nehovořil jsem se zaměstnanci.
Slyšel jsem, že jste 20 let ředitelkou pohřebního ústavu.
To už je tak dlouho?
Za celou dobu, co dělám tuto práci,
mě ještě nikdo nepožádal o rozhovor.
Jistě.
Chci odvést dobrou práci.
Řádnou práci
s upřímností.
Nevím, jak moc vám mohu pomoci.
Jen mi upřímně řekněte,
jaký jste z té práce měla pocit.
Abych řekla pravdu, nedávno mi zemřela matka.
Upřímnou soustrast.
Každý si tím dřív nebo později projde.
Ale bylo pro mě útěchou,
že jsem ji mohla poslat na věčnost vlastníma rukama.
Vaše matka byla jistě ráda,
že ji její dcera přišla vyprovodit.
Souhlasím.
Proto chci,
aby sem lidé chodili s pocitem radosti.
Hřbitovy nemusí být vždy tak formální a smutné.
Lidé, kteří tu odpočívají, byli kdysi živí.
Jsou to milovaní přátelé a rodinní příslušníci.
Co kdybychom ve vestibulu postavili Svatyni vzpomínek?
Vypadala by jako malá knihovna nebo kavárna.
Naplnili bychom ji věcmi, které měl zesnulý rád,
jako knihy a hudba.
Lidé, kteří navštíví své milované, mohou vzpomínat.
Samozřejmě budou smutní,
ale chci jejich slzy zpestřit vřelými úsměvy.
To se mi líbí.
Jak vás něco takového napadlo?
Omlouvám se.
Musím to vzít.
Haló.
Teď nemůžu mluvit, Mjong-u.
Kde sakra jsi? Předávání cen začíná za chvíli!
Hned tam budu.
Díky designu, který ladí s prostředím…
Sung-hjo je skoro na řadě.
Říkal, že to stihne včas?
Co to děláš?
Jsem spoluředitel architektonické firmy Atelier In,
tak bych měl převzít cenu za něj.
Nyní vyhlásíme vítěze kreativní ceny.
Ale ne.
Kreativní cenu Magazine Awards
- získává… - Ne.
Architekt a spoluředitel architektonické firmy Atelier In,
Čchö Sung-hjo.
- Hned jsem zpátky. - Počkat, ne.
- Co? - Co?
- Ahoj, Mjong-u. - Sung-hjo!
- Nejdu pozdě, že ne? - Ne.
Podívejme, kdo je konečně tady.
Hvězda dorazila právě včas.
S takovou tváří musí být hvězda.
CENY MAGAZINE AWARDS KREATIVNÍ CENA
Poslechněme si proslov pana Čchö Sung-hjoa.
Děkuji.
Říkala jsem mu, ať si připraví proslov k přijetí.
Měl mluvit déle,
aby ho kamery zachytily ze všech úhlů.
Hej! Naše jméno! Zapomněl jsi zmínit naše jméno!
Jsem z architektonické firmy Atelier In.
Prosím, zatleskejte mu.
Juchů!
Křičet „juchů“ na vrcholku hory je tak staromódní.
Koho zajímá, že je to staromódní?
Vyjadřuji hoře úctu.
Nahlásí tě na policii.
Kdo mě nahlásí? Ty?
Ti dvě jsou pořád v sobě.
Plýtvají energií na hádky a usmiřování.
Já vím.
Hej.
Něco pro vás mám.
- Co? - Co je to?
Pozvánka na Sok-rjuinu svatbu?
Páni, to je něco.
Odložila jsem to,
abych vám je dala na výjimečném místě.
Proč jste tiskli pozvánky, když svatba bude v USA?
Nechtěla jsem nic vynechat.
Podívej. To je nádhera.
Musíš být šťastná, že se tvá dcera vdává.
Spadl ti kámen ze srdce!
Přesně tak.
Kdy dostanu svou ubohou dceru z domu?
- Mo-um si brzy někoho najde. - Určitě.
Chodí teď vlastně Sung-hjo s někým?
- Ne, má moc práce. - Jistě.
To je jen výmluva. I vytížení lidé si najdou čas na randění.
Sok-rju si někoho našla, i když měla spoustu práce.
Říkala jsem, že můj zeť je mezinárodní právník, že?
- Hej. - To je krása.
Na mého syna stojí ženy frontu.
Opravdu?
Ministr a ředitel nemocnice, kde pracuje manžel, mě prosí,
abych synovi představila jejich dcery.
Povíš nám to, až budeš mít svatební pozvánky.
Bože. Zdřevěněly mi nohy.
Vítězství získává Na Mi-suk.
Svatba je už za měsíc.
Já vím.
Je to tak brzy.
Juchů!
Budeme přistávat, madam.
Můžete si otevřít okénko a narovnat sedadlo?
Promiňte.
Madam?
Omlouvám se.
To já bych se měla omluvit. Vyděsila jsem vás.
Právě se mi zdálo, že jsem dostala výprask.
Bože.
To byl zlý sen.
Možná to bylo znamení.
Jsem tady.
1. DÍL: NÁVRAT
Kde je?
Co to…
Pä Sok-rju!
Když vidím tvou tvář, cítím, že jsem vážně zpátky, Mo-um.
Ty.
Víš, jaký to byl šok, když jsi řekla, že jsi na letišti?
Ani jsem se nestihla umýt!
To vidím.
To jsem ti tolik chyběla, že jsi přiběhla umouněná od sazí?
Bože.
Po těch letech v USA je z tebe pěkná snobka.
Já vím.
Přišlo mi, že jsem to přehnala, už když jsem to říkala.
Ale už jsme se neviděly roky.
Nedělej, že mě nevidíš ráda.
Obejmi mě.
No tak.
Zlodějka.
Ukradla mi kufr!
Co to…
Varuj mě, než zavřeš okénko.
Málem jsem přišla k úhoně.
Učím tě být stále ve střehu.
Vystrkovat hlavu je nebezpečné.
Teď jsi promluvila jako skutečná záchranářka.
Protože jsem skutečná záchranářka.
Přesně tak.
Kde je ta holka, co kdysi skákala v plášti z plotu?
Měla jsem ji ráda.
Díky takovým dětem dostávám výplatu.
Co jsem si tehdy myslela?
Byla jsi u požáru?
Ano. Záchranáři doprovázejí hasiče na místo.
Aspoň nikdo nezemřel.
To je dobře.
Mimochodem,
proč jsi tak hubená?
Hubneš kvůli svatbě?
Válím, co?
Ta ostře řezaná čelist.
Můžeš přestat používat nebezpečná slova jako „válet“ a „řezat“?
Jsem z toho nervózní.
Promiň.
Volala jsi mámě?
Máma mi neřekla, že se vracíš domů.
Jasně že jo.
Jasně že jo. A co Sung-hjo?
Stejně má asi hodně práce.
Jak se má?
Má se dobře.
Při přijímacím proslovu jsi zapomněl zmínit mé jméno.
Zapomněl.
Zmínil jsi jen jméno společnosti, ale ne moje!
Podle barvy tvého obleku soudím, že jsi navštívil další hřbitov.
Ano.
Vzal sis kompas?
Ne.
No jasně. Mě neoblafneš.
Jsi architekt, ne mistr feng-šuej!
Součástí práce architekta
je povědomí o kulturním a historickém kontextu prostoru.
Copak neznáš hřbitovní feng-šuej,
dávnou tradiční praktiku?
Máš naprostou pravdu.
Dej ten foťák pryč.
Klidně navštívím stovku hřbitovů, když to bude s tebou.
Jestli chceš, nechám se s tebou pohřbít.
Ne, díky.
No tak, nestyď se.
Děsí mě. Myslí to vážně.
Taky myslím.
To je Ro Jun-so!
Ty ji znáš?
Odkud ji znáš?
Moc ji neznám.
Potkali jsme se na zahajovacím obřadu Oblique.
Úžasné! Pojďme ji pozdravit!
Už musím jít. Nemám čas.
Hej, kam si myslíš, že jdeš?
To je Ro Jun-so,
v očích každého mladého muže je to dokonalá žena!
Nemůžeš odejít!
Mě zajímají spíš dokonalé stavby, než dokonalé ženy.
- Zase tam pojedeš, že? - Samozřejmě.
Ne, nepustím tě,
dokud mi nepomůžeš se s ní vyfotit a získat autogram.
No tak. Běž!
- Hej! - Ahoj.
Počkat.
Dobrý den.
PÄ SOK-RJU
„Guláš z párků Hungbu“.
„Hovězí polévka Sanšin.“
„Vepřové závitky babičky Kwon.“
Zapomnělas korejsky?
Proč čteš ty nápisy?
Ty nápisy na restauracích jsou tak lákavé.
Jasně.
Asi mám hlad.
Jasně.
Už je po obědě.
Všechno to vypadá tak lákavě.
„Smažené kuře od tchyně.“
To nezní moc lákavě.
Nebuď chamtivá a vyber si jednu restauraci.
Jednu restauraci?
Tak tedy…
Dobrou chuť.
- Děkuji. - Děkuji.
Hej.
Korejci mají určitě červenější krev než ostatní,
protože je z chilli.
To je ale vědecká teorie.
Myslela jsem, že půjdeme k vám.
Chodily jsme sem na střední.
Dáme si rýžové koláčky a popovídáme si o starých dobrých časech.
Počkej.
Dáme si i pohár.
Připrav se.
Zahaj zápas.
Do toho!
Je to dobré.
Moc dobré.
Je to pálivé.
Opravdu pálivé.
Proč je to tak pálivé?
Zdá se, že už nesnesu pálivé jídlo.
Napij se vody. Jsi v pořádku?
Asi už nemáš tak rudou krev.
Přestáváš být Korejka.
- Je to moc pálivé. - Dobře, vím, co mám dělat.
Nejdřív je umyjeme ve vodě.
- Co to děláš? - Řekni „á“.
To nic.
No tak. Klesáš moc nízko.
To nic.
- Schovej se! - Cože?
- Dobrý den. - Co si dáte?
Jednu porci ttokbokki, výběr hranolků,
pohár a hodně dušených vnitřností, prosím.
- Dobře. - To je Tong-džin.
- No právě. - Vypadá to skvěle.
Co jim je?
Je jim špatně?
Jídlo je hotové.
Děkuji.
Můžete zaplatit tady.
Dobře.
Díky.
- Na shledanou. - Dobrou chuť.
Vypadá to dobře.
- Pane! - Co je v té tašce?
Nejdřív pusťte mé ucho, prosím.
- Otevři to. - Dobře.
To ttokbokki má 500 kalorií.
Taky máš pohár, smažené závitky s řasou a smaženou oliheň?
To je 1 350 kalorií.
Jak to víte?
Poslyš. Tohle je tvůj dnešní cvičební režim.
Sto shybů, sto kliků,
dvě stě výpadů a angličáků.
Pak 500 dřepů, jo?
To není fér. Ještě jsem to nesnědl.
Ve své mysli jsi to všechno snědl.
Ty nechceš trenérské osvědčení?
A co soutěž?
Jen to, že jsi to měl v úmyslu sníst,
je zločin.
Dej to sem.
Dělej, dej to sem.
Zabavuje se to pro tvé vlastní dobro.
Ale vnitřnosti mají bílkoviny.
Za pět minut v tělocvičně. Šup!
Ten hňup.
- Říkal jsem, že olihně mají víc bílkovin. - Je pryč?
Je to výborné, madam.
- Hezký den. - Vám taky.
- Je pryč, že? - Ano.
Měl by jíst u táty, ne tady.
Ahoj.
Ty máš co říkat.
O co vlastně šlo?
Proč ses schovávala před bratrem?
Možná to nechápeš, protože máš jen sestry,
ale takhle to s bratry chodí.
Tvoje rodina neví, že jsi zpátky?
Překvapení.
Chci číct,
už dlouho jsem nebyla doma.
Tak mě napadlo, že bude zábavnější je překvapit,
než prostě přijít dveřmi.
Jasně.
Jsi blázen. Takže ty děláš velkou šou z…
Počkat, „velkou šou“?
Půjdeme do toho naplno.
Tak jdeme.
Musíme dům vyzdobit, než se vrátí mámy z výšlapu.
Počkej, Mo-um…
- Co? - Slib mi jednu věc.
Zůstaň se mnou až do konce, ať se stane cokoli.
Jak to myslíš?
I kdyby vybuchla hora Pektu a řeka Han přetekla.
I kdyby přišel konec světa či dinosauři!
Počkat.
- Chci říct… - Haló?
Ano, kapitáne?
Čä-gjong udělal co?
Hned teď?
- Dobře. Hned tam budu. - Odcházíš?
- Kam jdeš? - Musím jít. Je to naléhavé.
Tohle je taky naléhavé.
Budu tě potřebovat!
Tak zavolej 911! Ahoj!
Hej, počkej! Myslím to vážně!
Čong Mo-um!
Hej!
Sbohem.
Ale…
Zrádkyně.
Bývala tu sauna.
ZÁKLADNÍ KÁMEN
TATO BUDOVA BYLA FINANCOVÁNA VLÁDOU PRO OBYVATELE HJERUNG-DONGU
NA OSLAVU OLYMPIJSKÝCH HER
SAUNA HJERUNG
Ne!
Dneska se vážně musíš vykoupat.
Vidíš? Jsi tak ušmudlaná, že ani není poznat, že jsi lidské mládě.
Jsem tvoje ušmudlané mládě!
Neděláš to schválně, že ne?
Ne! Já se nechci koupat!
No tak!
Nechci tam jít
s Pä Sok-rju.
To nic, Sung-hjo.
SAUNA HJERUNG
- Ale no tak. - Ne!
SAUNA OTEVŘENA
ŽENSKÉ LÁZNĚ
Naše matky byly tak kruté.
Jak nás mohly přinutit ke společné koupeli?
Bylo to porušení našich práv.
Tehdy jsem saunu nesnášela,
ale je škoda, že je pryč.
Co tady teď vůbec je?
Není tu žádný nápis.
Ani hlavní vchod.
Kdo jste?
Pä Sok-rju?
Čchösung?
Co tady děláš?
To jsem chtěla říct já.
Co to s tebou je?
Do toho ti nic není.
Stojíš na mém území.
Nechtěj mě rozesmát. Tohle je tvé území?
Počkej, vážně?
Je, tak běž pryč.
- Dělám sportovní tanec. - Je vidět, že jsi stará.
Co to sakra je?
- Co to děláš? - Teď nemůžu mluvit.
Pomoz mi, jo?
O čem to mluvíš?
Pomoz mi, jen tentokrát.
Dělej, že jsem vyhozená krabice.
Nikomu neříkej, že jsi mě viděl.
Jasný?
Fajn. Vylez.
- Řekl jsem, vylez. - Nevěřím ti.
Chceš důkaz?
- Dívejte na ni. - Hej.
Hej, nech toho!
- To stačí! - Bože, to je trapné.
Raz, dva!
Co dělá ten kufr uprostřed silnice?
- Sung-hjo. - Mami.
Obejmi mě.
Páni.
- Dlouho jsme se neviděli, Sung-hjo. - Tady jsi.
- Sluší ti to jako vždy. - To tedy ano.
Já jsem In-suk. Pamatuješ si na mě?
Samozřejmě. Jak se máte?
Bože!
- Dobrý den. - Co tady děláte?
- Dobrý den. - Ahoj.
- Proč nejsi v restauraci? - Co?
Kam se plížíš?
Proč bych se plížil?
Takhle se mluví s milovaným manželem?
Zkusíme to znovu?
Právě jdu z nákupu.
Hej, Sung-hjo! Tady, dej si.
- Děkuji. - Rád tě vidím.
Děkuji.
Měl jsi zavolat, že přijedeš domů.
Přišel jsem vyzvednout nábytek.
- Promiň, že jsem to neřekl. - Aha.
Chápu.
Příští týden otevíráš firmu, máš toho moc.
Pozvala jsem spoustu hostů na zahajovací večírek.
- Ohledně toho… - Takže tahle budova
je tvá nová kancelář?
- Ano. - Působivé, Sung-hjo.
- Děkuju. - Sung-hjo.
- To je tvůj kufr? - Cože? Ne.
- Vážně? - Jen tak se tu objevil?
- Měli bychom ho odnést na policii. - Měli.
- Jdeme na to. - Ukaž.
Něco se tu píše.
Je to anglicky.
Počkat. Je můj.
Je rozhodně můj.
Sung-hjo má stejný vkus jako já.
- Asi ano. - Muži mají rádi růžovou.
- Jasně. - Musíš si ho hlídat.
Co kdyby se ti ztratil? Tady máš.
Já to vezmu.
Sung-hjo.
Snědl jsi ty fazole ode mě?
- Snědl jsi všechno? - Vlastně ještě ne.
Neměl jsem čas jíst doma.
Musíš se stravovat zdravěji!
Mám se ti podívat do lednice?
Promiňte. Dám vám jablko jako omluvu.
Omluvu?
Ode dneška budu jíst jen fazole.
Proč držíš tu krabici? Co v ní je?
Nevím.
Určitě ne člověk.
Skrýváš něco cenného?
Jistěže ne.
Nic cenného to není.
Je na vyhození.
Vážně? Vyhodíme ji za tebe.
- Zlato. - Ano, já ji vezmu.
Taková krabice se dá prodat.
Počkat.
Když o tom tak přemýšlím, ještě ji budu potřebovat na odpadky.
Pak ji vyhodím.
Možná je tam přece jen něco cenného.
- Vážně? - Dobře.
Řekni mi, až ji budeš chtít vyhodit.
Dobře.
Sung-hjo.
Nezapomeň na ty fazole.
Ano, madam.
Dobře si je uvař.
Jdeme.
- Nashle! - Na shledanou!
- Na shledanou. - Hezký den!
Taky půjdu, Sung-hjo.
Dobře. Tak zatím.
- Uvidíme se později. - Ano.
Zatím.
Jsou všichni pryč?
Jdu ven.
Pusť mě ven.
Proč se schováváš před mámou?
Pusť mě ven! Je tu dusno!
Je to zvláštní.
Myslel jsem, že jsi v Americe.
Dostala ses do potíží?
Dostanu se ven jinak.
Bože.
Roztrhla jsi krabici?
Můžu roztrhnout i tebe.
Teto Mi-suk!
Dělám si legraci.
Zničím tě!
Takhle se mluví se zachráncem?
Tohle je tvoje nová kancelář?
To je ubohé.
- Ale je v tom plno peněz. - Fajn.
Co kdybys mě zachránil ještě jednou?
Co?
Nech mě jít na záchod.
Neznačkuj si to tu.
Tam nemůžeš!
Bože.
Rovně a doleva. To jsou hlavní dveře.
Sbohem.
Není to tak zlé.
Jdi podle pokynů.
Hej, co je tohle?
Mlýnské kameny?
To jsou nášlapné kameny.
Dej ty špinavé ruce pryč od nich!
Děláš to schválně?
Má to tu špatné feng-šuej?
Nebo mi nosíš smůlu?
Víš, že jsi trochu zlý?
Nevíš, že jsi nedospělá, že ne?
Vůbec se mi to nelíbí.
Jako malý jsi byl aspoň roztomilý.
Tys nebyla roztomilá ani jako malá.
Ty jeden…
Podívej se na to.
Hned by ses prala.
Říkám ti, že máš blíž ke zvířeti než k člověku.
Tvůj snoubenec je světec.
Cože?
Teta Mi-suk mi dala pozvánku.
Nabídla, že mi koupí letenku,
ale asi to nestihnu.
Gratuluji k sňatku.
Díky.
Kde máš kancelář?
Ty nepůjdeš?
Je tamhle, ne?
Prosím, odejdi!
Odejdi, prosím. Proč jdeš nahoru?
Hej, no tak! Vypadni odtamtud.
Proč sem chodíš?
Máš obrovskou kancelář.
Běž domů, ano?
To je impozantní strop.
Asi máš přece jen oči.
Inspiroval jsem se návrhy stropů v hrobkách Kogurjo.
Jako Hrobka dvou sloupů, nebo Hrobka tanečníků?
Přesně tak.
Strop má v rozích trojúhelníky,
jak bylo v tom období nejběžnější.
Vyjadřuje princip
„obloha je kulatá a země hranatá.“
Jinými slovy
jsi svou kancelář navrhl jako hrobku. Jsi podivín.
Cože? „Podivín“?
To je fuk.
Někdo tak neomalený jako ty nemůže rozumět mému umění,
které spojuje nadčasovou moudrost našich předků
s moderním vnímáním…
Bože.
Jsi v pořádku?
Připadám ti v pořádku?
Nemůžu uvěřit, že jsi vyvázla.
Mám silný pud sebezáchovy.
Co to vlastně spadlo?
Je to těžké!
Čekalas, že to bude lehké jako pírko?
Zranil ses?
Ukaž.
Co to děláš?
Máš oči i vzadu?
Jestli ne, nehýbej se.
Věděl jsem, že se to stane.
Vždycky přijdu k úhoně, když jsem s tebou.
Buď zticha a nehýbej se.
Jsi úplně v pořádku. Nemáš se čeho bát.
Možná budeš mít modřinu…
Cos to řekl? Zopakuj to!
Přestaň!
Ne!
Pusť mě!
Pořád máš tu jizvu.
Říkal jsem ti to, ne?
Mé tělo je potlučené a pohmožděné ze všeho, čemu jsi mě vystavila.
Přeháníš.
Nečekám od tebe omluvu.
Chci jen, abys odešla. Prosím.
Taky jsem nechtěla strávit svůj první den doma s tebou.
- Ale stalo se něco nečekaného… - Hej, Sok-rju.
Je mi úplně jedno, co se ti přihodilo.
Jistě.
Omlouvám se, že jsem tě obtěžovala.
Ale jedno vím.
Jak znám tetu Mi-suk, odkládání ti nepomůže.
Čím déle to budeš odkládat, tím víc se to vyostří.
Nebude s tebou celý den mluvit,
když to jde vyřešit za 30 minut.
Tak nečekej a udělej to.
Jsi otravný, když máš pravdu.
Jsi ubohá, když máš potíže.
Mám toho dost.
Praštím tě aspoň jednou.
Myslím,
že tohle stálo 17 milionů wonů.
Nebylo to 1 700 wonů?
Dal mi to kamarád designér.
Jestli je to rozbité, musím žádat odškodné…
Ukaž.
Není rozbitá. Je v pořádku.
To je ale drahý kus kovu.
Podívej. Naleštila jsem ji, aby se víc leskla.
Krásně se leskne.
Je úplně v pořádku, že?
Jako nová.
Opatrně ji tam vrátím.
Nenamáhej se.
Tak, hotovo! Vypadá ještě líp než předtím.
- Už jdi. - Vypadá to dokonale.
ZÁCHRANNÉ CENTRUM 911 HJERUNG
Ahoj.
Proč jsi mě zavolal zpět, když už jsem odešla domů?
Ani to není můj tým.
Neměl jsem na výběr.
Tomu nováčkovi se udělalo špatně v autě.
Říkala jsem, že kapitán Song by měl jezdit pomaleji.
Jsi jediná, kdo s ním snese být v autě.
Koho by napadlo,
že dobrý záchranář je ten, kterému není špatně v autě?
Odcházím.
Tísňové volání.
AMBULANCE 911
Pane.
Jsem záchranářka.
Jste v pořádku?
Slyšíte mě?
Co? Kdo volal záchranku?
Kdo to byl?
Bože.
Volali nám, že jste zkolaboval a máte ránu na čele.
Vezmeme vás do nemocnice.
Jak jste se zranil?
Spadl jsem ze židle.
To nic. Nepotřebuju doktora.
Ale potřebujete.
Může to být povrchové,
ale nemůžeme vyloučit otřes mozku.
Musíte se nechat vyšetřit.
Zmizte.
Řekl jsem, zmizte.
Bože, mám hlad. Kdy přijde moje matka?
- Proboha. - Pane.
Pane.
Máte cukrovku?
Neměl jste tolik pít.
Řekl jsem, abyste zmizela.
Pozor.
Kapitáne Čongová. Zavoláme policii.
- Změřím vám hladinu cukru v krvi. - Proč…
Řekl jsem ne!
Nejdu do nemocnice!
Neobtěžujte mě a zmizte!
Nenadávejte mi.
Vidíte tu kameru, co mám na sobě?
Jestli budete takhle pokračovat, budu muset natočit vaši tvář.
Řekl jsem, ať zmizíte a přestanete otravovat.
Proč byste mě natáčela?
Kdo si myslíte, že jste?
Zpátky, Mo-um.
Pane.
Položte tu láhev, prosím.
Kdo sakra jste?
Jsem jen civilista.
Nepleťte se do toho.
Postaráme se o to.
Chtěl jsem pomoct, přišlo mi to nebezpečné.
Proč? Protože jsem žena?
Ne,
protože mám červený pás v taekwondu.
- Cože? - Promiňte, pane.
Počkejte!
Co to vyvádí?
Co to…
Já mám černý pás.
Ošetříte ho, prosím?
Jste v pořádku, pane?
Panebože.
Co je?
Zkontroluju vám krev.
Dobře.
Trochu to píchne.
- Dobře. - Dejte mi ruku.
Proč jste toho tolik vypil?
Dělá to hrozný hluk. Nechoď tak blízko u mě.
To ty se na mě lepíš.
Myslíš, že tě sleduju?
Možná jsi zapomněla,
ale naši rodiče jsou sousedé.
Prostě jdu domů.
Tak jdi jinudy. Šup.
Tohle je nejrychlejší.
Proboha.
Máš chuť na smažené kuře?
SMAŽENÉ KUŘE OD TCHYNĚ
Je mi tě líto. Vážně.
Můžu si půjčit tamhletu helmu?
Myslíš, že by mi ji půjčili?
Co?
Potřebuju něco na ochranu před mámou.
Rozbije mi kokos.
Mohla jsi vybrat normálnější slovo jako „hlava“ nebo třeba „lebka“.
Nejsou tu v okolí obchody s helmami, že?
Ta bláznivka to myslí vážně.
Co to děláš?
Co děláš uprostřed silnice?
Podrž to.
Hej.
Já se z tebe zblázním.
Asi jsem tě podcenil.
Jsi šílená.
Vypadáš jako čtverzubec.
Je přirozené se nafouknout
tváří v tvář smrtelnému nebezpečí.
No tak, prašť mě.
Co to říkáš?
Uhoď mě. Musím zjistit, jestli jsem dostatečně chráněná.
Proč sis v USA nekoupila neprůstřelnou vestu?
Měla jsem to udělat.
Mám se tam vrátit a koupit ji?
Vzhledem k času a penězům
to radši vyřeš hned.
Chceš se mnou strávit noc?
O čem to sakra mluvíš?
Zůstaň se mnou.
Neblázni.
Tolik toho nechci. Jen zůstaň se mnou, ano?
Jdi pryč! Děsíš mě.
To já se bojím.
Podělala jsem to, Sung-hjo.
Vrátila jsem se domů, abych to řekla mámě a skoncovala s tím,
ale teď se s ní nedokážu setkat.
Co se děje? Co jsi provedla?
Musím vědět, o co jde,
abych ti pomohl se rozhodnout.
Totiž…
Jde o to…
Já…
Zrušila jsem to.
Co?
Řekla jsem…
že se nevdám.
Mluv nahlas, ano?
Řekla jsem, že jsem zrušila zásnuby!
Teto Mi-suk.
Hej, tímhle trikem mě neoklameš dvakrát.
Co jsi to řekla?
Sok-rju.
Co jsi to řekla? Zopakuj to.
Mami.
Asi jsem se přeslechla, že?
Jasně.
Mami!
- Páni. - Jak se máš?
Musíš být překvapená, že mě vidíš.
Pořád jsi krásná.
Jsem trochu zmatená z toho časového posunu.
Vrátila jsem se do Koreje, protože…
Ano?
Jde o to…
že jsem zrušila zásnuby.
Panebože!
- Tati! - Kun-siku!
Tati!
Z cesty.
Musel být v šoku.
Bože!
Jsi v pořádku, Kun-siku?
Zdál se mi zlý sen.
- Myslel jsem, že Sok-rju… - V pořádku, tati?
Sok-rju!
Nebyl to sen?
Ne, tohle musí být sen! Jen zlý sen!
Sok-rju.
Co jsi to řekla? Co jsi udělala?
Zrušila jsem své zasnoubení.
Všechno jsem zrušila.
Všichni v USA už to vědí.
Ty ses zbláznila.
Jsi naprostý blázen.
Jsem zcela v pořádku.
Jak můžeš vlastní dceru nazvat bláznem?
Říkám to, jak to je!
Jen blázen by udělal něco takového měsíc před svatbou!
Pojď sem.
Teto Mi-suk!
Vyřešte to slovně, prosím.
- Žádné násilí. - Přesně tak, mami. Vyslechni mě.
V USA je jedno rčení.
„Do manželství vstupují tři typy lidí.
Hloupí, chudí a masochisté.“
Ty… Pojď sem.
Počkej, ještě něco.
Chci říct ještě jednu věc.
Jiné rčení praví:
„Vstoupit do manželství znamená opustit oslavu před začátkem.“
Zbláznila ses?
Co se proboha stalo?
Zněla jsi tak šťastně,
- když jsme mluvily. - Přestaň.
Neříkej mi, že můj zeť…
Ne, už to není můj zeť.
Odvolal to ten kretén Song Hjon-džun?
Ten hajzl!
Zlato, kup nám hned dvě letenky.
- Dobře. - Roztrhám ho na kusy!
Nemůže za to.
Nemáš žádnou hrdost?
Vážně ho bráníš?
Nemohl za to. To já.
To nedává smysl.
Co jsi mohla…
Ty jsi…
byla nevěrná?
Panebože.
Bože.
Opatrně.
Teď
se zhluboka nadechni.
Možná začneš hyperventilovat.
Potřebuju resuscitovat.
Ty huso pitomá!
Nemůžu tomu uvěřit!
- Nikdy jsem nebyla nevěrná, - Mi-suk!
i když mám za muže takového ubožáka!
Jak jsi mohla udělat něco tak nepředstavitelného?
Už toho mám dost! Zničím tě!
- Teto Mi-suk! - Nemusíš se mnou takhle mluvit.
Chceš, abych byla nedobrá dcera, která zemře dřív než její rodiče?
- Hej. - A co teď?
Jako bys teď byla dobrá dcera!
- Mi-suk! Přestaň! - Teto! Zadrž!
- Promluvme si jako civilizovaní lidé. - Přesně tak!
Buďme civilizovaní. Jsi moc agresivní.
Navíc jsem dospělá.
Už mě nemůžeš takhle vychovávat!
Budeš pro mě dospělá, až se tak budeš chovat!
Pojď sem, ty spratku!
- Teto Mi-suk! - Co to děláš?
Přestaň mlátit mě a bouchni radši ji!
Přesně tak!
Proč biješ mého syna?
Snáší všechny rány za tvou dceru!
Je tak krutý a bezcitný.
Přinutil mě udělat všechny ty kliky.
- Pojď sem, ty spratku! - Hej!
Co je to tu za povyk?
- Už jdi. - Někdo se pere?
Proč mi říkáš „spratku“ a ne jménem, které jsi mi dala?
To je tvůj problém?
Mám ti radši říkat „parchante“?
- To je lepší ten „spratek“. - Hele…
Děláš si ze mě legraci?
Teto Mi-suk! Zadrž!
Tam mě nemlať!
Hej!
Snažíš se mého syna vykastrovat?
Mám toho dost.
Pusť mě! Přestaň!
- Zlato. - Z cesty!
Nedělej to.
Strýčku Kun-siku.
Zlato, prosím!
Přestaň ji mlátit, ano?
Ani sis ten příběh nevyslechla z pohledu Sok-rju.
Neudělala by něco takového jen tak!
Tati.
Dceruško moje.
To nic.
Vychovala se sama bez naší pomoci!
Takže pro to, co udělala, musela mít důvod!
Fajn, povídej.
Vyslechneme si to.
Přestaneš mě mlátit, když ti to řeknu?
Fajn.
Opravdu si vyslechneš všechno, co ti řeknu?
Ano.
Vyslechnu.
Určitě?
- Řekla jsem ano. - Řekla ano.
Mami.
Taky jsem dala výpověď.
Jsem teď nezaměstnaná.
To snad ne.
Takže jsi… co?
- Tati! - Kun-siku!
Je v pořádku?
Tong-džine!
- Co se děje? - Jsem prostě…
Ty malá…
Ty beznadějný spratku!
K tomu všemu
jsi dala výpověď?
Jsi šílená!
- Bože, Mi-suk! - Pojď sem!
Sok-rju!
- Řeklas, že mě vyslechneš! - To je Sung-hjo!
- Mlátíš mého syna! - To je příliš směšné!
- Dřela jsi, aby ses tam dostala! - Přestaň!
- Tak dobrá práce. - Přestaň!
- Proč jsi dala výpověď? - Hej!
- Ty malej spratku! - Přestaň.
- Nemůžu uvěřit… - To bolí!
Zbláznila ses?
- Musíme utéct! - Ani hnout!
- Hej! - Ještě jsem neskončila!
Proč jsi mě musela brát s sebou?
Nemám důvod utíkat!
Zachránila jsem tě před zmlácením.
Jen kvůli tobě mě zmlátili pórkem.
Jaký máš plán?
Ber to jako hru na honěnou.
- Stát! - Jestli nás chytí, je po nás.
Hej!
Počítám do deseti!
Raz, dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm, osm,
devět, deset!
Jestli nás chytí, je po nás.
Hej, vrať se!
Stůj, Pä Sok-rju!
Hej!
Ten spratek. Vrať se!
Hej.
Nehonila by nás sem, že ne?
Setřásli jsme ji už dávno.
Tak proč jsi mi to neřekl? Mohli jsme přestat utíkat.
Proč jsme běželi až sem?
Jsem úplně zničená!
Nesetřásej mě takhle.
Tys mě vzala za ruku jako první.
Hej.
Kup mi něco k pití.
Zbláznila ses?
Obchod je tam dole!
Mám takovou žízeň, že budu blinkat.
Polykej sliny.
Ty bezcitnej mizero.
Jsem vyčerpaná.
Měla bys víc cvičit, jestli tě tohle vyčerpalo.
Zkus sedět deset let u počítače,
a uvidíš, jestli tvé tělo vyvázne bez újmy.
Stejně je to jen výmluva. Mohla jsi víc cvičit.
Je hrozné horko.
Proč nefouká vítr?
Pojď sem na chvíli.
Co zas? Co to děláš?
Stoupni si sem.
Vážně mě zase použiješ jako lidský štít?
Tentokrát jsi moje šatna.
Kryj mě, až se budu svlékat.
Proč mi to děláš?
Bože.
Kolik jsi měla vrstev? Jsi snad matrjoška?
Co to je?
Ta ruská hračka, kde jsou panenky v panenkách.
Takže vypadám jako panenka?
Spíš jako pitomka.
Zničím tě.
Tak už to ze sebe stáhni.
Dnes ti toho tolik odpouštím.
Můžu se otočit?
Hej, otáčím se.
Proč jsi mi neodpověděla?
Měla jsem tě poslechnout.
Teď se mnou máma celý den nepromluví.
Myslím, že dva dny.
To je na prd.
Měla jsem se mámě víc dívat do tváře.
Chyběla mi.
Měla jsi být upřímná.
Proč jsi jí řekla, že jsi byla nevěrná?
Ty nevěříš,
že jsem byla nevěrná?
Proč ne?
Možná jsem neodolatelná femme fatale.
- Ty? - Hele.
Nesuď knihu podle obalu.
Pravda je…
že skrývám něco velkého.
Tak to skrývej dál.
Ty jsi ale protivný.
Fajn, je mi to fuk.
Stejně bys to neuhádl ani za milión let.
Je mi to úplně jedno. Jsem naprosto v pořádku.
Nevypadáš tak.
Učinila jsi dvě velká rozhodnutí najednou.
To by nepoškodilo jedině panenku.
Tak ty si vážně myslíš, že jsem panenka?
Možná woodoo panenka.
Sklapni.
Měla jsem pocit,
že život nabírá příliš velké obrátky.
Víš, jak jsem tvrdě pracovala.
Studovala jsem v Koreji,
pak jsem odjela do USA
a musela si tam zvyknout.
Pak jsem získala práci
a ještě se zasnoubila.
Pořád jsem jela na plný plyn…
a přetížila jsem svůj procesor.
Obrazovka zčernala
a klávesy přestaly fungovat.
Tak jsem musela
použít restart.
To byl můj důvod k odchodu z práce a zrušení zásnub.
To bylo statečné.
To bylo.
Musela jsem se vrátit, než má odvaha vyprší
a mé odhodlání se rozpadne na prach.
Promiňte. Vyfotili byste nás?
- Jistě. - Děkuju.
Tamhle.
- Na tři. - Dobře.
Raz, dva, tři.
Udělej to i na šířku.
Dobře.
Raz, dva, tři.
- Tady. - Díky.
Děkuju.
Chcete taky fotku?
- Ne. - Ne, díky.
Bylo to jako na zavolanou.
Jste dokonale sehraní.
Musíte spolu být už dlouho.
- Ne, my nejsme… - Ne.
Tak odkud se znáte?
Je syn máminy kamarádky.
Je dcera máminy kamarádky.
- Tak na shledanou. - Díky.
To je Tong-džin.
Hej, počkej!
Haló?
Máma chce, aby Sok-rju přišla domů. Říká, že už ji nebude bít.
Došla jí energie.
Opravdu? Dobře.
Co říkal?
Máma se uklidnila a chce,
abys šla domů.
- Lžeš. - Nelžu.
Už nebude agresivní
a chce to vyřešit poklidně.
Říkám, že jí nevěřím.
Viděls, jak porušila svůj slib, že mě vyslechne.
Zase mě uhodí.
To by neudělala. Má špatná ramena a zápěstí.
Když se do toho pustila, vypadala dost zdravě.
Půjdu s tebou, jestli chceš.
Proč jsi najednou tak milý?
Teta Mi-suk mě má radši než tebe.
Je otravné, že to nemohu popřít.
Počkej!
Bože.
Dobrá práce dnes.
Můžete to dát tomu pacientovi,
co sem přišel se mnou?
Děkuji. Uvidíme se zítra.
Promiňte.
Dobrý den.
Co ruka?
Je v pořádku.
Omlouvám se.
Neměl jsem se do toho plést.
To nic.
Trochu jste se ztrapnil, ale mám slabost pro laskavost.
Tak na shledanou.
- Promiňte. - Co je zase?
Můžu se zeptat, jak se jmenujete?
Poslyšte. Jsem záchranářka šest let.
Ze všech lidí, kteří chtěli mé jméno a číslo,
aby mi poděkovali, se mi nikdo neozval.
Já se ozvu.
Já vám ho ale nedám.
- Sbohem! - Počkejte!
UNIVERZITNÍ NEMOCNICE ČÄSUNG
Tady máte.
Co je to?
Záchranářka, která vás přivezla, mi řekla, ať vám to dám.
To jsou glukózové bonbóny.
Vezměte si je, kdyby se vám motala hlava.
Už nepijte alkohol, ano?
Když budete potřebovat pomoc, volejte záchranku.
DENÍK ČCHUNGU
Pokud jde o mě…
mám slabost pro dojemné příběhy.
Počkej.
Dej mi chvilku.
Ještě nejsem připravená.
To nebudeš nikdy.
Hej, počkej!
Kdo je to?
To jsem já, teto Mi-suk. Přivedl jsem Sok-rju.
Dobře. Pojďte dál.
Vidíš?
Běž první.
Myslím, že pláče.
Mami.
Ty pláčeš?
Mrzí mě to, mami.
Neplač.
Pojď sem.
Dotáhneme to do konce.
Utíkej!
Co to děláš?
Přivedl jsem vám ji,
dělejte si s ní, co chcete.
Hej! Ty jeden… Otevři!
Otevři!
No tak, otevři ty dveře.
Měla jsem vědět, že mě zradíš. Zítra je po tobě!
Zítra?
Myslíš, že budeš zítra naživu?
Mami.
Jen mě vyslechni.
- Pojď dovnitř. - Zlobit se neprospívá zdraví.
Dobře, fajn! Mami!
- Pojď sem. - Mami!
Řekni mi to na rovinu! Co se stalo?
Řekni mi to!
Je pravda, že neumíš korejsky?
Protože se narodil v zahraničí.
Tak řekni něco cizím jazykem.
No tak!
Zdá se, že neumí nic.
Jsi hloupý?
Hej!
To je Pä Sok-rju.
Zabije tě, když se tomu troubovi budeš posmívat.
Co jsi to řekl?
Zopakuj to.
Zabiju tě, když budeš otravovat moje děťátko!
Teď, když je zpátky, bude zase chaos.
Tam už jsi mě uhodila, mami! Uhoď mě někam jinam!
Bolí to? Pak víš, jak se cítím já!
Za chvíli ti bude 60.
Neměla bys být shovívavější?
Vyslechni mě, prosím!
Bolí to!
NÁVRAT
NÁVRAT DOMŮ
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Prakticky jsem Sung-hjoa vychovala.
Nevěřte jí. Všechno, co říká, je lež.
Ta holka byla,
první blázen, kterého jsem v životě potkal.
Nemůžu uvěřit, že ten vybíravý kluk vyrostl v tak úspěšného muže.
Jsem na tebe pyšná.
Sok-rju.
Co tady děláš?
Ty mě tady nechceš, že ne?
Nechtělas, abych se vrátila.
Proto ses zbavila mého pokoje.
Vrátil jsem čas.
Obnovil jsem tvou trapnou minulost.
Překlad titulků: Tereza Wong