LJUBAV U SUSJEDSTVU
Vrijeme je divno!
Da, dobar dan za planinarenje.
Skini te naočale, da ne padneš.
Dobro.
-Hej, In-suk. -Da?
Danas ti koža izgleda savršeno.
-Zbilja? -Da.
Čini se da injekcije Botoxa rade svoj posao.
Imaš Botox? Gdje?
-Na čelu, na linijama osmijeha… -I?
I posvuda zapravo.
-Ne sviđa mi se to. -Zašto?
Sve je to umjetno.
Najljepše je kada prirodno stariš.
Kaže žena koja koristi najskuplju kozmetiku.
Samo poštujem svoju kožu.
Da, jer je poštovanje najvažnije.
-Hej, Jae-suk. -Da?
Jesi li i ti nešto učinila s licem? Sjajiš.
Jučer sam odradila čišćenje sokom od suhe šljive.
Bilo je uspješno.
-Da. -Zaboga.
Ne mogu kontrolirati sfinkter.
Što si jela jučer?
-Sok od šljiva. -Sok od šljiva!
Znam kako ti je.
Gledala sam se u zrcalo
i guza mi izgleda kao zgnječeni tofu.
Nekada je bila poput breskve.
-Da. -Uzrujana sam.
Zato moramo vježbati u ovim godinama.
Zato planinarimo zar ne?
Ne mislim na planinarenje.
-Što onda? -Stisni i otpusti.
-Ne mogu baš. -Što radiš?
Kegelove vježbe.
-Odlazim. -Kegelove vježbe.
-Stisni i otpusti. -Zrak je tako čist.
O, ne!
Hej!
Smrdi!
Hej, čekajte me!
Čekajte!
Hej!
Ne približavaj se!
Zaboga. Ne vjerujem.
Ajme, Mi-suk. Je li to nova oprema za planinarenje?
-Opa. -Boja je prekrasna!
Da, čini se da mi se ukus promijenio s godinama.
Sada volim crvenu odjeću.
Nije to stvar ukusa, već znanosti.
Kako starimo, zbog promjena u mrežnici oka
teže vidimo boje kratkih valnih duljina, poput plave,
za razliku od boja dugih valnih duljina, poput crvene.
Sigurno je lijepo biti toliko pametna.
Ovo je funkcionalna tkanina. Znate li za „Core-Tex”?
Misliš „Gore-Tex”? Ne „Core-Tex.”
Da. Omaklo mi se.
Kći mi je poslala iz SAD-a. Zbilja je skupo.
-Izgleda skupo. -Zbilja.
Seok-ryu je divna kći.
Ima pravo.
Nije mi ugodno primati darove od sina koje je kupio
teško zarađenim novcem.
Nikada ti nije ništa ni poklonio.
Nisu mi važne takve materijalne stvari.
Dovoljan mi je poklon to što moj sin, Seung-hyo, postoji.
Kažeš da to ne vrijedi za moju kćer?
Nisam se htjela hvaliti,
ali Sueng-hyo je nedavno upoznao predsjednika.
Dizajnirao je knjižnicu koja je osvojila arhitektonsku nagradu,
pa je predsjednik došao u posjet
i izjavio da je to veličanstven primjer javne ustanove.
Seung-hyo je zbilja impresivan.
Naravno.
Slušajte.
Znate li tko je druga najbogatija osoba na svijetu?
-Da. Jaden Becker. -Dobro.
Direktor Greipa?
Ne znaju svi tko je predsjednik Južne Koreje,
ali znaju Jadena Beckera.
Svakog petka navečer
on i Seok-ryu druže se uz pivo.
Zato što ona radi u najprestižnijoj tvrtki na svijetu
nakon što je završila najbolji studij u SAD-u.
Kao što znate, Seung-hyo bio je najbolji na Sveučilištu Hanguk.
Seok-ryu diplomirala je prije vremena
i dobila ponude od svih najboljih tvrtki.
Greip nije odabrao Seok-ryu.
Ona je odabrala njih.
Pomogao je dizajnirati Umjetnički centar u New Yorku
koji je osvojio međunarodnu nagradu.
Bio je prvi Korejac kojemu je to uspjelo!
Seok-ryu najbolja je zaposlenica
u svjetskoj tvrtki punoj genija!
Nemate pojma koliko zarađuje samo od bonusa!
Ne zaboravite da je Seung-hyo bio i u plivačkoj reprezentaciji.
Nije lako biti odličan u više područja,
no mome sinu to uspijeva.
Hej, Seok-ryu je Božji dar.
Znate li što sam sanjala kad sam zatrudnjela?
-Bila sam… -Bila si u šarenom raju.
-I pronašla ogromno drvo. -Da.
Očaralo te i vidjela si sočan nar.
Ubrala si ga i zatrudnjela sa Seok-ryu.
-Sve sam zapamtila. -Hvala.
Zvuči poput bajke. Što se tiče Seung-hyoa…
Tada su te poslali da radiš u Francuskoj,
a nisi znala da si trudna.
Sanjala si plavog zmaja koji se diže iz Seine.
Sve si zapamtila?
Zbilja ekstravagantna priča.
-Daj da ti kažem… -Nevjerojatno.
Njih dvije uvijek pričaju o istim stvarima.
Izluđuju me.
Samo se žele hvaliti svojom uspješnom djecom.
Tko će danas pobijediti?
-Hye-suk. -Zašto ona?
Jer je diplomatkinja i zna biti uvjerljiva?
Ne, jer Seung-hyo danas prima još jednu nagradu.
NAGRADE MAGAZINE 2024
NAGRADE MAGAZINE ZA DIZAJN
CHOI SEUNG-HYO
Seung-hyo!
O, vi ste.
Tu si.
Mislio sam da samo velike zvijezde dolaze na ovakve zabave.
Seung-hyo je prava zvijezda!
Gdje je on?
Seung-hyo? Ne znam.
Što?
CHOI SEUNG-HYO, DIREKTOR, ARHITEKT
Želite dizajnirati groblje?
Da.
Zašto ste se htjeli naći sa mnom?
Posjetio sam mnoga grobna poduzeća,
no nikada nisam razgovarao sa zaposlenicima.
Čujem da 20 godina radite kao pogrebnik.
Zar je toliko prošlo?
Tijekom svih tih godina
nitko me nikada nije pitao za intervju.
Shvaćam.
Želim dobro obaviti posao.
Dobro
i iskreno.
Ne znam koliko vam mogu pomoći.
Iskreno mi recite što osjećate
dok radite.
Iskreno, majka mi je nedavno preminula.
Moja sućut.
Svatko to doživi prije ili kasnije.
No utješilo me to
što sam joj mogla pružiti divan pogreb.
Sigurno joj je bilo drago
što ju je kći ispratila.
Slažem se.
Zato želim
da ljudima bude drago dolaziti ovamo.
Groblja ne moraju uvijek biti tako formalna i tužna.
Svi ovi ljudi jednom su bili živi.
Svi su imali prijatelje i obitelj.
Možemo li izgraditi Sklonište za uspomene u predvorju?
Izgledalo bi poput male knjižnice ili kafića.
Ispunili bismo ga najdražim predmetima preminulih,
poput knjiga i glazbe.
Kako bi se posjetitelji mogli prisjetiti svojih bližnjih.
Da, bit će tužni,
ali želim da njihove suze razbije topao osmijeh.
Odlično.
Kako ste se toga sjetili?
Oprostite.
Moram se javiti.
Halo?
Ne mogu sada razgovarati, Myeong-u.
Gdje si, dovraga? Dodjela uskoro počinje!
Dolazim odmah.
Kroz dizajn koji je jedno s okolišem…
Uskoro je Seung-hyoov red da izađe na pozornicu.
Je li rekao da će stići?
Što radiš?
Ja sam kodirektor arhitektonske tvrtke Atelier In,
prihvatit ću nagradu umjesto njega.
Sada ćemo objaviti dobitnika Kreativne nagrade.
O, ne.
Kreativna nagrada Magazine za 2024.
-Ide… -Ne.
…arhitektu i kodirektoru arhitektonske tvrtke Atelier In
Choi Seung-hyou.
-Vratit ću se. -Čekaj, ne.
-Što? -Što?
-Hej, Myeong-u. -Seung-hyo!
-Ne kasnim, zar ne? -Ne.
Vidi tko se konačno pojavio.
Zvijezda je stigla na vrijeme.
S takvim licem naravno da je zvijezda.
NAGRADA MAGAZINE ZA DIZAJN KREATIVNA NAGRADA
Da čujemo govor g. Choi Seung-hyoa.
Hvala.
Rekla sam mu da pripremi govor.
Trebao je duže govoriti
kako bi kamere uhvatile njegovu ljepotu.
Hej! Naše ime! Zaboravio si spomenuti naše ime!
Ja sam iz arhitektonske tvrtke Atelier In.
Molimo pljesak.
Ju-hu!
Staromodno je vikati na vrhu planine.
Koga briga?
Poštujem planinu.
Prijavit će te policiji.
Tko će me prijaviti? Ti?
Njih dvije se još svađaju.
Troše energiju jer se stalno svađaju i mire.
Da, zar ne?
Hej.
Imam nešto za vas.
-Što? -Što to?
Pozivnica na svadbu Seok-ryu?
Opa, vidi ovo.
Tek sad vam ih dajem
jer sam htjela da ih dobijete na posebnom mjestu.
Zašto si isprintala pozivnice ako je vjenčanje u SAD-u?
Ne želim ništa propustiti.
Pogledaj. Prekrasno je.
Sigurno si presretna jer ti se kći udaje.
Pao ti je kamen sa srca!
Tako je.
Kada ću ja izbaciti svoju nesretnu kćer iz kuće?
-Mo-eum će uskoro pronaći nekoga. -Hoće.
O, da. Ima li Seung-hyo nekoga?
-Ne, ima previše posla. -Shvaćam.
To je izlika. Čak i zaposleni ljudi pronađu vremena za vezu.
Seok-ryu je pronašla nekoga iako je veoma zaposlena.
Rekla sam vam da je moj zet međunarodni odvjetnik, zar ne?
-Hej. -Jako je lijepo.
Žene stoje u redu da upoznaju mog sina.
Zbilja?
Ministar i ravnatelj muževe bolnice
preklinjali su me da ga upoznam s njihovim kćerima.
Ponovi to kada ćeš ti dijeliti pozivnice za vjenčanje.
Bože. Noge su mi utrnule.
I pobjeđuje Na Mi-suk.
Vjenčanje je za mjesec dana.
Znam.
Tako brzo.
Ju-hu!
Uskoro slijećemo, gospođo.
Možete li podignuti zastor i uspraviti sjedalo?
Oprostite.
Gospođo…
O, oprostite.
Ja se ispričavam. Uplašila sam vas.
Ne, samo sam sanjala da me prebijaju.
Ajme meni.
Kakva noćna mora.
Ili je pretkazanje.
Stigla sam.
EPIZODA 1: POVRATAK
Gdje je ona?
Koji…
Bae Seok-ryu!
Vidim tvoje lice i shvatim da sam se zbilja vratila, Mo-eum.
Ti.
Znaš li koliko sam se uplašila kada si rekla da si na aerodromu?
Nisam se stigla ni umiti!
Vidim.
Toliko sam ti nedostajala da si došla uprljanog lica?
Dragi Bože.
Baš si opaka nakon toliko godina u SAD-u.
Znam.
Shvatila sam da je previše još dok sam govorila.
No nismo se vidjele godinama.
Ne pretvaraj se da nisi sretna.
Zagrli me.
Hajde.
Lopov.
Ukrala mi je prtljagu!
Koji…
Upozori me prije negoli podižeš prozor.
Skoro sam se ozlijedila.
Učim te da uvijek budeš oprezna.
Opasno je samo tako gurnuti glavu van.
Sada zbilja zvučiš kao bolničarka.
Zato što jesam.
Tako je.
Gdje je ona djevojka koja je skakala s ograde noseći plašt?
Sviđala mi se.
Zahvaljujući takvoj djeci imam posao.
Što mi je tada padalo na pamet?
Je li to od vatre?
Da. Bolničari prate vatrogasce na mjesto požara.
No bar nitko nije umro.
To je dobro.
Nego,
zašto si tako mršava?
Jesi li na dijeti zbog vjenčanja?
Ubijam, zar ne?
Ova čeljust je oštra.
Možeš li izbjegavati riječi poput „ubijati” ili „oštro”?
Čine me nervoznom.
Oprosti.
Jesi li nazvala mamu?
Mama mi nije rekla da se vraćaš.
Naravno da jesam.
Naravno. A Seung-hyoa?
Sigurno ima posla.
Kako je on?
Dobro je.
Zaboravio si me spomenuti u govoru.
Nisam.
Ne, samo si spomenuo ime tvrtke, ali ne i moje!
Zbog boje tvog odijela znam da si posjetio još jedno groblje.
Da.
Jesi li ponio kompas?
Ne.
Baš. Ne možeš me prevariti.
Arhitekt si, nisi feng shui majstor!
U opisu je posla arhitekta
da zna kulturni i povijesni kontekst prostora.
Zar ne znaš za grobni feng shui,
staru tradiciju?
Imaš pravo.
Skloni taj fotoaparat.
Mogu posjetiti stotinu groblja ako sam s tobom.
Ako želiš, pokopat će me s tobom.
Ne, hvala.
Hajde, ne stidi se.
Mislim da je ozbiljna.
Da, i ja.
Hej, to je Roh Yoon-seo!
Poznaješ je?
Kako je poznaješ?
Ne poznajem je zapravo.
Kratko smo se sreli na ceremoniji otvorenja Obliquea.
Sjajno! Idemo je pozdraviti!
Moram ići. Imam posla.
Hej, kamo si krenuo?
To je Roh Yoon-seo,
žena koju svaki mladić smatra savršenom!
Ne možeš otići!
Savršenstvo nije osoba, nego sjajna građevina.
-Vraćaš se onamo, zar ne? -Naravno.
Ne dopuštam ti da odeš
dok ne dobijem njezin autogram i zajedničku fotografiju.
Idi. Hajde!
-Hej! -Bok.
Čekaj.
Zdravo.
BAE SEOK-RYU
„Heungbu varivo od kobasica.
Sanshin juha od kostiju.
Svinjetina bake Kwon.”
Zar si zaboravila korejski?
Zašto čitaš nazive restorana?
Upadaju mi u oko.
Shvaćam.
Čini se da sam gladna.
Dobro.
Prošlo je vrijeme ručka.
Sve izgleda tako dobro.
„Pečena piletina kod punice i punca.”
Taj ne zvuči baš privlačno.
Ne budi pohlepna i odaberi jedan restoran.
Jedan?
Onda…
Dobar tek.
-Hvala. -Hvala.
Hej.
Kladim se da je korejska krv crvenija od ostalih
zbog čili paste.
Zbilja znanstvena teorija.
Mislila sam da ćemo jesti kod tvojih.
Ovamo smo stalno dolazile u srednjoj školi.
Dobro, jedimo rižine kolačiće i razgovarajmo o dobrim starim danima.
Čekaj.
Moramo pojesti i krvavicu.
Pripremi se.
Bitka počinje.
Jedimo!
Dobro je.
Jako je dobro.
Ljuto je.
Zbilja je ljuto.
Zašto je toliko ljuto?
Ajme, čini se da više ne podnosim ljutu hranu.
Popij vode. Jesi li dobro?
Čini se da ti krv više nije toliko crvena.
Gubiš svoj korejski identitet.
-Previše je ljuto. -Dobro, znam što treba.
Prvo ćemo ih isprati u vodi.
-Što radiš? -Reci, „a.”
U redu je.
Hajde. Ovo je sad previše.
U redu je.
-Sakrij se! -Što?
-Zdravo. -Bok, izvolite?
Jednu porciju tteokbokkija, krumpiriće
i krvavicu s mnogo iznutrica na pari, molim.
-Dobro. -To je Dong-jin.
-Tako je. -Izgleda ukusno.
Što je njima?
Jesu li bolesne?
Hrana vam je spremna.
Hvala.
Možete platiti ovdje.
Dobro.
Hvala.
-Doviđenja. -Dobar tek.
Izgleda dobro.
-Gospodine! -Što je u vrećici?
Molim vas, prvo mi pustite uho.
-Otvori. -Dobro.
Tteokbokki ima 500 kalorija.
Imaš i krvavicu, rolice od morske trave i pečenu lignju?
To je sveukupno 1350 kalorija.
Kako to znate?
Slušaj. Ovo ti je trening za danas.
Sto zgibova, sto sklekova,
dvjesto iskoraka i dvjesto marinaca.
Zatim 500 čučnjeva, dobro?
Nije pošteno. Nisam još pojeo ovo!
Pojeo si to u glavi.
Zar ne želiš certifikat za trenera?
A nadolazeće natjecanje?
Zločin je što si uopće razmatrao
to pojesti, dobro?
Daj mi to.
Hajde, daj mi.
Zaplijenit ću to za tvoje dobro.
Iznutrice imaju proteina.
Budi u teretani za pet minuta. Idi!
Kakav glupan.
-Rekao sam mu da lignja ima više proteina. -Je li otišao?
Ukusno je, gospođo.
-Ugodan dan. -Također.
-Otišao je, zar ne? -Da.
Trebao bi jesti u tatinom restoranu, a ne ovdje.
Hej.
Rugala se sova sjenici.
Nego, što je to bilo?
Zašto se skrivaš od brata?
Možda ne znaš jer imaš samo sestre,
ali ovako je imati brata.
Tvoji ne znaju da si se vratila?
Iznenađenje.
Mislim,
dugo me nije bilo.
Mislila sam da će biti zabavnije ako ih ovako iznenadim,
a ne da samo ušetam u kuću.
Dobro.
Luda si. Dakle, radiš cijelu predstavu od…
Čekaj, „cijelu predstavu”?
Možemo onda ići do kraja.
Hajde, idemo.
Moramo ukrasiti kuću prije negoli se mame vrate s planinarenja.
Čekaj, Mo-eum…
-Što? -Obećaj mi jedno.
Ostani sa mnom do kraja dana, bez obzira na sve.
Kako to misliš?
I da Baekdu eksplodira, i da se Han izlije.
I da sve nestane i vrate se dinosauri.
Čekaj.
-Želim reći… -Halo?
Da, kapetane?
Jae-gyeong je učinio što?
Sada?
-Dobro. Dolazim. -Odlaziš?
-Kamo ideš? -Moram ići. Hitno je.
I meni je hitno.
Trebat ću te kasnije.
Onda nazovi 112. Bok!
Hej, čekaj! Ne šalim se!
Jung Mo-eum!
Hej!
Bok.
Ali…
Izdajica.
Nekada je ovdje bila sauna.
KAMEN TEMELJAC
OVU ZGRADU PODIŽE VLADA ZA STANOVNIKE HYEREUNG-DONGA
U SPOMEN NA ODRŽAVANJE OLIMPIJSKIH IGARA
SAUNA HYEREUNG
Ne!
Danas se zbilja moraš okupati.
Vidiš? Toliko si prljava da jedva sličiš ljudskom derištu.
Tvoje sam derište!
Ne radiš ovo namjerno, zar ne?
Ne! Ne želim se kupati!
Hajde!
Ne želim unutra
s Bae Seok-ryu.
U redu je, Seung-hyo.
SAUNA HYEREUNG
-Hajde. -Ne!
SAUNA OTVORENA
ŽENSKO KUPALIŠTE
Naše su majke bile okrutne.
Zašto su nas tjerale da se zajedno kupamo?
Bilo je to kršenje naših prava.
Mrzila sam ići u saunu,
no šteta što je više nema.
Što je ovo uopće?
Nema nikakvog znaka.
Ni ulaznih vrata.
Tko si ti?
Bae Seok-ryu?
Choisseung?
Što radiš ovdje?
Pitam ja tebe.
Što je s tobom?
Ne tiče te se.
Na mom si terenu.
Ne zezaj me. Ovo je tvoj teren?
Čekaj, zbilja?
Jest. Odlazi.
-Vježbam uz ples. -Vidi se da stariš.
Koji vrag?
-Što radiš? -Ne mogu sada razgovarati.
Samo mi pomogni, dobro?
O čemu ti to?
Samo mi ovaj put pomogni.
Pretvaraj se da sam odbačena kutija, dobro?
Nemoj nikomu reći da si me vidio.
Jasno?
Kako god. Izlazi.
-Hajde, izađi. -Ne vjerujem ti.
Želiš li dokaz?
-Pogledaj je. -Hej.
Hej, prestani!
-Dosta! -Bože, kakva sramota.
Jedan, dva!
Što prtljaga radi nasred ceste?
-Seung-hyo. -Mama.
Zagrli me.
Ajme.
-Dugo je prošlo, Seung-hyo. -Eto te.
-Zgodan kao uvijek. -Jest.
Ja sam In-suk. Sjećaš li me se?
Naravno. Kako ste?
Zaboga!
-Zdravo. -Što ti radiš ovdje?
-Zdravo. -Bok.
-Zašto nisi u restoranu? -Što?
Kamo se iskradaš?
Zašto bih se iskradao?
Zar se tako obraća voljenom mužu?
Želiš li to ponoviti?
Samo sam išao do tržnice.
Hej, Seung-hyo! Evo, uzmi.
-Hvala. -Lijepo je vidjeti te.
Hvala.
Trebao si javiti da dolaziš kući.
Došao sam preuzeti neki namještaj.
-Oprosti što nisam javio. -Shvaćam.
Razumijem.
Otvaraš tvrtku, zaposlen si.
Mnogo sam ljudi pozvala na otvorenje.
-Što se toga tiče… -Ova je zgrada…
Tvoj novi ured?
-Da. -Impresivno, Seung-hyo.
-Hvala. -Seung-hyo.
-Je li to tvoja prtljaga? -Što? Ne.
-Zbilja? -Samo je bila tu?
-Odnesimo je na policiju. -Trebali bismo.
-Idemo. -Da vidim.
Ovdje nešto piše.
Na engleskom je.
Čekajte. Jest moje.
Definitivno je moje.
Seung-hyo ima isti ukus kao ja.
-Valjda. -Ružičasta je muževna boja.
-Da. -Bolje pazi na prtljagu.
Što da si je izgubio? Izvoli.
Ja ću.
Seung-hyo.
Jesi li pojeo grah koji sam ti poslala?
-Jesi li sve pojeo? -Nisam još.
Nisam stigao jesti kod kuće.
Moraš se zdravije hraniti!
Želiš li da ti dođem provjeriti frižider?
Oprosti. Evo jabuka kao isprika.
Isprika?
Od danas jedem samo grah.
Zašto uopće čuvaš tu kutiju? Što je unutra?
Ne znam.
Mislim, sigurno nije osoba, zar ne?
Skrivaš li nešto dragocjeno?
Naravno da ne.
Nije ništa vrijedno.
Moram je baciti.
Zbilja? Mi ćemo ti pomoći.
-Dušo. -Da, mogu je nositi.
Ovakvu kutiju možeš prodati.
Čekajte.
Kada razmislim, ipak moram unutra ubaciti smeće.
Bacit ću je kasnije.
Možda ipak ima nešto vrijedno.
-Zbilja? -Dobro.
Reci mi kad je odlučiš baciti.
Dobro.
Seung-hyo.
Ne zaboravi na grah.
Da, gospođo.
Trebaš ga bolje skuhati.
Idemo.
-Bok! -Doviđenja!
-Doviđenja. -Ugodan dan!
Idem i ja, Seung-hyo.
Dobro. Doviđenja.
-Vidimo se kasnije. -Da.
Bok.
Jesu li svi otišli?
Izlazim.
Pusti me van.
Zašto se skrivaš od mame?
Pusti me! Ovdje je zagušljivo!
Zbilja jako čudno.
Mislio sam da si u SAD-u.
Jesi li upala u nevolje?
Mogu izaći na druge načine.
Ajme.
Podrapala si kutiju?
Mogu i tebe podrapati.
Teto Mi-suk!
Šalim se.
Ubit ću te!
Zar se tako obraća spasitelju?
Dakle, ovo ti je novi ured?
Grozan je.
-Skup je. -Kako god.
Onda me spasi još jedanput.
Što?
Daj da odem do toaleta.
Nemoj ga obilježiti kao svoj teritorij.
Ne možeš tuda!
Ajme.
Idi ravno i skreni lijevo. To su ulazna vrata.
Doviđenja.
Zapravo nije loše.
Slijedi predloženu rutu.
Hej, što je ovo?
Žrvnjevi?
To su stepenice.
Ne diraj ih prljavim rukama!
Radiš li ovo namjerno?
Ima li ovo mjesto loš feng shui?
Ili mi ti donosiš nesreću?
Zloban si, znaš?
A ti ne znaš da si nezrela?
Ne sviđa mi se ovo.
Kao mali si bar bio sladak.
Ti ni tada nisi bila slatka.
Ti malo…
Vidi ti to.
Odmah započinješ tučnjavu.
Zbilja si više zvijer nego ljudsko biće.
Zaručnik ti je svetac.
Što?
Teta Mi-suk dala mi je pozivnicu.
Ponudila se da mi plati avionsku kartu,
ali mislim da ću imati previše posla.
Čestitam na udaji.
Hvala.
Nego, gdje ti je ured?
Zar nećeš otići?
Ondje je, zar ne?
Molim te, odlazi!
Idi, molim te. Zašto ideš gore?
Hej, hajde! Odlazi odavde.
Zašto ulaziš?
Ured ti je ogroman.
Idi kući, može?
Impresivan strop.
Ipak imaš oči.
Ugledao sam se na dizajn stropa u grobnicama Goguryeo.
Poput Grobnice blizanaca ili Grobnice plesača?
Tako je.
Strop s trokutima u svakom kutu,
najčešći u tom razdoblju.
Vodi se načelom,
„nebo je krug, a zemlja je kvadrat.”
Drugim riječima,
dizajnirao si ured poput grobnice. Kakav čudak.
Što? „Čudak”?
Kako god.
Naravno da netko priprost poput tebe ne razumije moju umjetnost
koja reinterpretira vječnu mudrost naših predaka
uz moderni izričaj…
Za Boga miloga.
Jesi li dobro?
Izgledam li ti dobro?
Ne mogu vjerovati da si ispuzala.
Imam jaku želju za životom.
Što je to uopće palo?
Zbilja je teško!
Zar si mislila da će biti lagano poput pera?
Jesi li ozlijeđen?
Daj da vidim.
Što radiš?
Imaš li oči na leđima?
Ako nemaš, ne miči se.
Očekivao sam ovo.
S tobom uvijek nastradam.
Šuti i ne miči se.
Dobro si. Ništa strašno.
No možda će ostati modrica…
Što si to rekao? Ponovi!
Prestani!
Nemoj!
Pusti me!
Još imaš ovaj ožiljak.
Rekao sam ti.
Tijelo mi je izubijano zbog tebe.
Pretjeruješ.
Ne očekujem ispriku.
Samo želim da odeš. Molim te.
Hej, ni ja nisam svoj prvi dan htjela provesti s tobom.
-No dogodilo se nešto neočekivano… -Hej, Seok-ryu.
Nije me briga što si učinila ili nisi.
Shvaćam.
Oprosti na smetnji.
No znam jedno.
Poznajući tetu Mi-suk, neće biti lakše ako odgađaš.
Situacija će eskalirati što više odgađaš.
Neće razgovarati s tobom cijeli dan,
a moglo se riješiti u 30 minuta.
Prestani okolišati i odradi to.
Naporan si kada si u pravu.
Jadna si kada si u nevolji.
To je to.
Daj da te jednom udarim.
Mislim
da ovo košta 17 milijuna vona.
Ne 1700?
Prijatelj dizajner mi je to poklonio.
Ako je slomljeno, moram prijaviti štetu…
Daj da vidim.
Nije slomljeno. Dobro je.
Kakav skup komad metala.
Gle. Protrljala sam da bolje sjaji.
Sad baš sja.
Skroz je u redu, zar ne?
Kao novo.
Pažljivo ću vratiti ovamo.
Ne trebaš.
Eto, gotovo! Izgleda bolje nego prije.
-Samo idi. -Izgleda savršeno.
HYEREUNG 112 SIGURNOSNI CENTAR
Hej.
Zašto si me zvao, a otišla sam kući?
Ni nisam u ovom timu.
Nisam imao izbora.
Novajliji je pozlilo tijekom vožnje.
Rekla sam ti da kapetan Song mora sporije voziti.
Jedino ti trpiš biti s njim u autu.
Tko bi rekao
da je dobar bolničar onaj koji dobro podnosi vožnju?
Odlazim.
Hitna otprema.
112 HITNA
Gospodine.
Ja sam bolničarka.
Jeste li dobro?
Čujete li me?
Što? Tko je zvao 112?
Tko je to bio?
Ajme.
Javljeno nam je da ste se srušili i ozlijedili glavu.
Odvest ćemo vas u bolnicu.
Kako ste se ozlijedili?
Samo sam pao sa stolca.
U redu je. Ne trebam liječnika.
Da, trebate.
Možda je površinski,
ali ne smijemo zanemariti potres mozga.
Moramo vas pregledati.
Gubite se.
Rekao sam da se gubite.
Ajme, gladan sam. Kada dolazi moja mama?
-Zaboga. -Gospodine.
Gospodine.
Imate li dijabetes?
Ne biste smjeli toliko piti.
Rekao sam da se gubite.
Pažljivo.
Hajde, kapetanice Jung. Pozovimo policiju.
-Dajte da vam provjerim šećer. -Ti…
Rekao sam ne!
Ne idem u bolnicu!
Prestani me gnjaviti i gubi se!
Ne obraćajte mi se tako.
Vidite li ovu kameru?
Morat ću vas snimiti ako se nastavite tako ponašati.
Rekao sam da se gubite i ostavite me na miru.
Zašto me snimate?
Što mislite tko ste?
Odmakni se, Mo-eum.
Gospodine.
Spustite bocu, molim vas.
A tko si sad ti?
Običan civil.
Molim vas, ne miješajte se.
Riješit ćemo ovo.
Htio sam pomoći jer je izgledalo opasno.
Zašto? Jer sam žena?
Ne,
jer imam crveni pojas u taekwondou.
-Što? -Oprostite, gospodine!
Čekaj!
Što je njemu?
Koji…
Imam crni pojas.
Možeš li mu pomoći, molim te?
Jeste li dobro, gospodine?
Za Boga miloga.
Što?
Dajte da vam izvadim krv.
Dobro.
Zapeći će.
-Dobro. -Dajte mi ruku.
Zašto ste toliko pili?
Bučno je. Ne hodaj tako blizu mene.
Ti mene slijediš.
Misliš da te slijedim?
Možda si zaboravila,
ali naši roditelji žive kuću do kuće.
Samo idem kući.
Idi drugim putem. Hajde.
Ovuda je najbrže.
Za Boga miloga.
Jede li ti se sad pečena piletina?
KOD PUNICE I PUNCA
Žao mi te je. Zbilja.
Mogu li pitati da posudim kacigu?
Hoće li mi je posuditi?
Što?
Trebam nešto da me zaštiti od mame.
Razbit će mi tikvu.
Mogla si odabrati normalnu riječ poput „glave” ili „lubanje.”
Nema dućana kacigama ovdje, zar ne?
Ova luđakinja se stvarno ne šali.
Što radiš?
Što radiš nasred ulice?
Pridrži ovo.
Hej.
Izluđuješ me.
Čini se da sam te podcijenio.
Luda si.
Izgledaš kao riba napuhača.
Prirodno je napuhnuti tijelo
kada si suočen s opasnošću.
Hajde, udari me.
Što to govoriš?
Udari me. Moram vidjeti jesam li dobro zaštićena.
Zašto nisi kupila pancirku u SAD-u?
Zbilja sam trebala.
Da se vratim i kupim je?
S obzirom na potrebno vrijeme i novac,
završi više s time.
Hej, želiš li provesti noć sa mnom?
O čemu ti to?
Ostani sa mnom.
Prestani se zezati.
Ne tražim puno. Samo budi uz mene, dobro?
Odlazi! Plašiš me.
Ja sam ta koja se boji.
Zbilja sam zabrljala, Seung-hyo.
Došla sam kući da kažem mami i završim s time,
ali sada ne mogu pred nju.
Što je? Što si učinila?
Moram znati što je
ako ću ti pomoći odlučiti što učiniti.
Pa…
Stvar je u tome…
Ja…
Otkazala sam.
Što?
Rekla sam…
Ne udajem se.
Glasnije, može?
Kažem da sam raskinula zaruke!
Teto Mi-suk.
Nećeš me dva puta nasamariti.
Što si rekla?
Seok-ryu.
Što si rekla? Ponovi.
Mama.
Sigurno sam krivo čula, zar ne?
Da.
Mama!
-Ajme. -Kako si?
Sigurno si iznenađena što me vidiš.
Još si tako divna.
Malo sam zbunjena zbog dugog leta, znaš.
Vratila sam se u Koreju jer…
Da?
Da…
ti kažem da sam raskinula zaruke.
Ajme meni!
-Tata! -Geun-sik!
Tata!
Miči se.
Sigurno ga je šokiralo.
Zaboga!
Jesi li dobro, Geun-sik?
Imao sam ružan san.
-Da je Seok-ryu rekla… -Jesi li dobro?
Seok-ryu!
Nije bio san?
Ne, mora biti san! Samo ružan san!
Seok-ryu.
Što si rekla? Što si učinila?
Raskinula sam zaruke.
Sve sam otkazala.
Svi u SAD-u već znaju.
Poludjela si.
Skroz si prolupala.
Sasvim sam dobro.
Kako vlastitu kćer možeš nazvati ludom?
Govorim činjenice!
Samo bi luđakinja izvela tako nešto mjesec dana prije vjenčanja!
Dođi ovamo.
Teto Mi-suk!
Koristi riječi, molim te.
-Bez nasilja. -Tako je, mama. Saslušaj me.
U SAD-u postoji izreka.
„Postoje tri vrste ljudi koji se žene.
Glupi, siromašni i mazohisti.”
Ti… Dolazi ovamo.
Čekaj, imam još.
Moram još nešto reći.
Ima još jedna izreka.
„Brak je kao da napuštaš zabavu prije negoli je počela.”
Jesi li luda?
Što se dovraga dogodilo?
Zvučala si tako sretno…
-…prošli put! -Dosta.
Nemoj mi reći da je moj zet…
Ne, više mi nije zet.
Je li kreten Song Hyeon-jun sve otkazao?
Kakav gad!
Dušo, odmah nam kupi dvije avionske karte.
-Dobro. -Raščetvorit ću ga!
Nije on kriv.
Zar nemaš ponosa?
Zbilja ga braniš?
Nije on kriv. Ja sam.
To nema smisla.
Što si to mogla…
Jesi li ga…
prevarila?
Zaboga.
Ajme meni.
Pažljivo.
Sada
duboko udahni.
Možda počneš hiperventilirati.
Trebam umjetno disanje.
Derište ludo!
Ne mogu vjerovati!
-Čak ni ja nikad nisam nikoga prevarila. -Mi-suk!
A imam ovako jadnog muža!
Kako si mogla to učiniti?
Dosta mi te! Ubit ću te!
-Teto Mi-suk! -Ne moraš mi se tako obraćati.
Želiš li da budem nevaljala kći koja umre prije svojih roditelja?
-Hej. -A sada?
Kao da već nisi nevaljala!
-Mi-suk! Dosta! -Teto! Čekaj!
-Razgovarajmo kao normalni ljudi. -Tako je!
Smirimo se. Previše si nasilna.
Odrasla sam osoba.
Ne možeš me više samo tako disciplinirati!
Ne ponašaš se kao odrasla osoba!
Dolazi, derište jedno!
-Teto Mi-suk! -Što to radiš?
Prestani mene udarati i udari nju!
Tako je!
Zašto udaraš mog sina?
Prima udarce za tvoju kćer!
Tako je okrutan i nemilosrdan.
Zbilja sam morao raditi sve one sklekove.
-Dolazi ovamo, derište! -Hej!
Kakva je ovo strka?
-Odlazi. -Zar se netko svađa?
Zašto me zoveš „derište”, a ne imenom koje si mi dala?
To ti od svega smeta?
Hoćeš li da te zovem „gadurom”?
-Draže mi je „derište.” -Hej, ti…
Rugaš li mi se?
Teto Mi-suk! Dosta!
Ne udaraj me ovdje!
Hej!
Pokušavaš li mi kastrirati sina?
Dosta mi je.
Pusti me! Dosta!
-Dušo. -Miči se s puta!
Nemoj to raditi.
Ujače Geun-sik.
Dušo, molim te!
Prestani je udarati, dobro?
Nisi još čula što Seok-ryu ima za reći.
Ne bi tako nešto učinila bez razloga!
Tata.
O, kćeri moja.
U redu je.
Praktički se sama odgojila bez naše pomoći!
Sigurno je imala razlog za to što je učinila!
Dobro, reci mi.
Da čujemo.
Hoćeš li me prestati udarati ako ti kažem?
Dobro.
Zbilja ćeš me saslušati?
Da.
Slušat ću.
Sigurno?
-Rekla sam da. -Rekla je da.
Mama.
Dala sam i otkaz na poslu.
Sada sam nezaposlena.
Nemoguće.
Ti si… što?
-Tata! -Geun-sik!
Je li dobro?
Dong-jine!
-Što je? -Samo sam tako…
Ti malo…
Očajno derište!
Povrh svega si
dala otkaz?
Luda si!
-Zaboga, Mi-suk! -Dolazi ovamo!
Seok-ryu!
-Rekla si da ćeš slušati! -Udaraš Seung-hyoa!
-Udaraš mi sina! -Ovo je nevjerojatno!
-Toliko si se trudila! -Prestani!
-Imala sjajan posao. -Dosta!
-Zašto bi dala otkaz? -Hej!
-Derište malo! -Dosta.
-Ne vjerujem… -Boli!
Jesi li ti normalna?
-Moramo pobjeći! -Čekaj malo!
-Hej! -Nisam gotova s tobom!
Zašto si me povela?
Ja nemam razloga za bijeg!
Spasila sam te da te ne prebiju!
Zbog tebe sam prebijen porilukom!
Što sada planiraš?
Pretvaraj se da igramo lovice.
-Stani! -Mrtvi smo ako nas uhvate.
Hej!
Brojim do deset!
Jedan, dva, tri, četiri,
pet, šest, sedam, osam,
devet, deset!
Mrtvi smo ako nas uhvate, dobro?
Hej, vraćajte se!
Stani, Bae Seok-ryu!
Hej!
Derište malo. Vraćaj se!
Hej.
Neće nas slijediti ovamo, zar ne?
Odavno smo je izgubili.
Zašto mi nisi rekao? Mogli smo prestati trčati.
Zašto smo došli skroz dovde?
Iscrpljena sam!
Nemoj me tako odguravati.
Ti si mene prva uhvatila za ruku.
Hej.
Kupi mi neko piće.
Jesi li luda?
Dućan je ondje!
Toliko sam žedna da ću povratiti.
Progutaj slinu.
Bešćutni kretenu.
Iscrpljena sam.
Trebala bi više vježbati ako te to iscrpilo.
Pokušaj ti sjediti ispred računala deset godina,
pa vidi hoće li ti tijelo biti u redu.
To je samo izlika. Mogla si više vježbati.
Tako je vruće.
Zašto nema vjetra?
Dođi ovamo.
Što je sada? Što radiš?
Stani ovdje.
Stvarno ću ti opet biti ljudski štit?
Sada si mi svlačionica.
Sakrij me dok skidam ovo.
Zašto mi to radiš?
Ajme.
Koliko slojeva imaš? Jesi li babuška?
Što je to?
One ruske lutke koje u sebi imaju lutke.
Kažeš da izgledam poput lutke?
Više poput lude.
Ubit ću te.
Samo dovrši presvlačenje.
Danas ti svašta opraštam.
Mogu li se okrenuti?
Hej, okrećem se.
Zašto mi nisi odgovorila?
Trebala sam te poslušati.
Mama sada cijeli dan neće razgovarati sa mnom.
Dva dana, rekao bih.
Baš grozno.
Trebala sam je bolje pogledati.
Nedostajala mi je.
Trebala si biti iskrena.
Zašto si joj rekla da si ga prevarila?
Ne vjeruješ
da sam ga prevarila?
Zašto ne?
Možda sam neodoljiva zavodnica.
-Ti? -Hej.
Ne sudi knjigu po koricama.
Zapravo…
Skrivam nešto ogromno.
Nastavi to skrivati.
Baš si naporan.
Dobro, nije me briga.
Ionako nikada ne bi pogodio.
Nimalo me to ne dira. Dobro sam.
Ne čini se tako.
Odjednom si donijela dvije velike životne odluke.
Samo bi lutka iz toga izašla neoštećena.
Zbilja misliš da sam lutka, zar ne?
Možda vudu-lutka.
Začepi.
Samo…
Osjećala sam da mi se život pregrijava.
Znaš koliko sam naporno radila.
Studirala sam u Koreji,
odjednom otišla u SAD
i morala se prilagoditi.
Zatim sam dobila posao
i zaručila se.
Cijelo vrijeme sam živjela užurbano
i to je preopteretilo moj procesor.
Ekran se zacrnio
i tipkovnica je prestala raditi.
Nisam imala izbora.
Morala sam se resetirati.
Zato sam dala otkaz i raskinula zaruke.
To je bilo hrabro.
Jest.
Morala sam se vratiti prije negoli me hrabrost napusti
i odlučnost se raspline.
Oprostite. Možete li nas fotografirati?
-Naravno. -Hvala.
Ondje.
-Na tri. -Dobro.
Jedan, dva, tri.
I jednu vodoravnu.
Dobro.
Jedan, dva, tri.
-Izvolite. -Hvala.
Hvala.
Želite li i vi fotku?
-Ne. -Ne, hvala.
U isto vrijeme.
Zbilja ste usklađeni.
Sigurno ste dugo u vezi.
-Ne, nismo… -Ne.
Kako se onda poznajete?
Sin mamine prijateljice.
Kći mamine prijateljice.
-Doviđenja. -Hvala.
To je Dong-jin.
Hej, čekaj!
Halo?
Mama želi da Seok-ryu dođe kući. Kaže da je više neće udarati.
Nema energije.
Da? Dobro.
Što kaže?
Tvoja majka se smirila
i želi da dođeš kući.
-Lažeš. -Ne.
Više neće biti nasilna
i želi ovo mirno razriješiti.
Ne vjerujem joj.
Vidio si da je obećala saslušati me, pa nije.
Opet će me udariti.
Neće. Bole je ramena i zglobovi.
Maloprije je izgledala sasvim zdravo.
Mogu ići s tobom ako želiš.
Zašto si odjednom ljubazan?
Teta Mi-suk više voli mene nego tebe.
Kako me živcira što si u pravu.
Čekaj!
Ajme.
Dobro odrađeno.
Možete li ovo dati pacijentu
kojeg sam dovezla ranije?
Hvala. Vidimo se sutra.
Oprostite.
Zdravo.
Kako vam je ruka?
U redu je.
Žao mi je.
Nisam se trebao umiješati.
U redu je.
Izgledali ste malo glupo, ali slaba sam na ljubazne ljude.
Doviđenja.
-Oprostite. -Što je?
Smijem li vas pitati za ime?
Slušajte. Bolničarka sam šest godina.
Nitko tko me pitao za ime i broj kako bi mi zahvalio
nije me zapravo nazvao.
Ja hoću.
Ali neću vam reći.
-Doviđenja! -Čekajte!
SVEUČILIŠNA BOLNICA JESEUNG
Izvolite.
Što je to?
Bolničarka koja vas je dovela rekla mi je da vam dam ovo.
Ovo je grožđani šećer.
Uzmite ako vam se zavrti zbog pada šećera.
Nemojte više piti, dobro?
Odmah nazovite 112 ako trebate pomoć.
NOVINE CHUNGWOO
A ja…
Ja sam slab na dirljive priče.
Samo malo.
Daj mi minutu.
Nisam još spremna.
Nikada nećeš biti.
Hej, čekaj!
Tko je?
Ja sam, teto Mi-suk. Doveo sam Seok-ryu.
Dobro. Uđite.
Vidiš?
Ti uđi prvi.
Mislim da plače.
Mama.
Zar plačeš?
Oprosti, mama.
Ne plači.
Dođi ovamo.
Završimo s ovime.
Bježi!
Što to radiš?
Doveo sam ti je
i radi s njom što hoćeš.
Hej! To malo… Otvaraj!
Otvaraj!
Hajde, otvori vrata.
Trebala sam znati da ćeš me izdati! Sutra si mrtav!
Sutra?
Misliš da ćeš preživjeti do sutra?
Mama.
Saslušaj me.
-Uđi. -Nije zdravo ljutiti se.
Dobro! Mama!
-Dođi. -Mama!
Samo mi reci! Što se dogodilo?
Reci mi!
Je li istina da ne znaš korejski?
Jer je rođen u inozemstvu.
Onda reci nešto na stranom jeziku.
Hajde!
Čini se da ništa ne zna.
Jesi li glup?
Hej!
To je Bae Seok-ryu.
Ubit će te budeš li se rugao ovom idiotu.
Što si to rekao?
Ponovi.
Ubit ću vas budete li opet gnjavili moju bebu!
Vratila se i opet će nastati kaos.
Tu si me već udarila, mama! Udari me negdje drugdje!
Boli li? Onda znaš kako je meni!
Uskoro ćeš navršiti 60.
Ne bi li trebala biti opuštenija?
Samo me saslušaj, molim te!
Boli!
POVRATAK
POVRATAK KUĆI
LJUBAV U SUSJEDSTVU
Praktički sam odgojila Seung-hyoa.
Ne vjeruj joj. Laže čim zine.
Ona je bila
prva luđakinja koju sam upoznao.
Ne vjerujem da je izbirljivi klinac odrastao u uspješnog muškarca.
Ponosna sam.
Seok-ryu.
Što radiš ovdje?
Ne želiš me ovdje, zar ne?
Nisi htjela da se vratim.
Zato si preuredila moju sobu.
Vratio sam vrijeme.
Oživio sam tvoju sramotnu prošlost.
Prijevod titlova: Lidija Funtek