DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Vremea e minunată!
Da, e o zi bună pentru drumeții.
Dă-ți jos ochelarii ca să nu cazi în nas!
Bine.
- In-suk! - Da?
Pielea ta arată perfect azi.
- Așa crezi? - Da.
Injecțiile cu Botox își fac în sfârșit efectul.
Stai, ți-ai pus Botox? Unde?
- Ridurile de pe frunte, de la zâmbet… - Și?
…și cam peste tot.
- Nu sunt de acord cu asta. - De ce nu?
Mi se pare prea artificial.
Cel mai frumos e să îmbătrânești natural.
Tu folosești cele mai scumpe cosmetice.
Doar îmi respect pielea.
Sigur, țara noastră e plină de respect.
- Jae-suk! - Da?
Și tu ți-ai făcut ceva la față? Strălucești.
Am făcut o detoxifiere cu suc de prune ieri.
Deci a fost eficientă.
- A fost. - Doamne!
Nu-mi pot controla sfincterul.
Ce ai mâncat ieri?
- Suc de prune. - Suc de prune!
Te înțeleg.
Mă uitam în oglindă la fundul meu care arată ca un tofu strivit.
Arăta ca o piersică înainte.
- Așa e. - Sunt furioasă.
De asta trebuie să ne antrenăm la vârsta noastră.
De asta facem drumeții, nu?
Nu mă refer la drumeții.
- Dar la ce? - Strângi și-i dai drumul.
- Nu-mi iese. - Ce faci?
Exerciții Kegel.
- Am plecat. - Exerciții Kegel.
- Strângi și-i dai drumul. - Ce curat e aerul!
Vai, nu!
Hei!
Miroase urât!
Hei, așteptați-mă!
Stați!
Hei!
Nu te apropia de mine!
Doamne! Nu-mi vine să cred.
Vai, Mi-suk! Ți-ai cumpărat haine noi de drumeție?
- Mamă! - Ce culoare frumoasă!
Da, cred că mi s-au schimbat gusturile cu vârsta.
Acum ador hainele roșii.
Nu e vorba de gust, ci de știință.
Cu timpul, schimbările din microvasculatura retinei
ne fac să percepem cu greu culori cu undă scurtă, ca albastrul,
față de cele cu lungimi de undă lungi, cum e roșul.
Măi, dar pe toate le știi!
Asta e făcută din material funcțional. Știți „Core-Tex”?
Vrei să spui „Gore-Tex”, nu? Nu „Core-Tex”.
Exact. Mi-a scăpat.
Fiica mea mi-a trimis-o din SUA. E foarte scumpă.
- Pare scumpă. - Chiar pare.
Seok-ryu e o fiică minunată.
Are dreptate.
Nu mă simt bine să primesc cadouri de la fiul meu,
luate din banii munciți.
De parcă ți-a dat vreodată ceva.
Nu pun mare preț pe astfel de lucruri materiale.
Faptul că fiul meu, Seung-hyo, există e un dar în sine.
Vrei să spui că fiica mea nu e?
N-am vrut să-ți spun ca să nu mă laud,
dar Seung-hyo s-a întâlnit recent cu președintele.
A proiectat o bibliotecă care a câștigat un premiu pentru arhitectură,
așa că președintele a venit
și a spus că e un model superb de clădire publică.
Seung-hyo e impresionant.
Desigur.
Ascultați!
Știți cine e a doua cea mai bogată persoană din lume?
- Eu știu. Jaden Becker. - Da.
CEO-ul de la Greip?
Nu toată lumea știe cine e președintele Coreei de Sud,
dar toți știu de Jaden Becker.
În fiecare vineri seară,
el și Seok-ryu stau la taifas la o bere.
Asta fiindcă lucrează la cea mai prestigioasă companie din lume
după ce a absolvit o universitate de top din SUA.
După cum știi, Seung-hyo a fost șef de promoție la Universitatea Hanguk.
Seok-ryu nu doar că a absolvit devreme,
ci a primit și oferte de la toate companiile de top.
Nu Greip a ales-o pe Seok-ryu.
Ea i-a ales pe ei.
Seung-hyo a ajutat la proiectarea Centrului de Artă din New York,
care a câștigat un premiu internațional.
A fost primul coreean care a făcut asta!
Seok-ryu e cel mai bun angajat
din compania aia globală plină de genii!
N-o să credeți cât câștigă doar din stimulente!
Nu uitați că Seung-hyo a fost și în echipa națională de înot.
Nu e ușor să excelezi în mai multe domenii,
dar fiul meu exact asta face.
Seok-ryu e un dar divin.
Știți ce am visat când am rămas gravidă cu ea?
- Eram într-un… - Paradis de culoarea curcubeului.
- Ai găsit un copac uriaș. - Da.
Te-a fermecat și ai văzut o rodie suculentă.
Ai cules-o și ai rămas gravidă cu Seok-ryu.
- Am memorat totul. - Mulțumesc.
Sună ca un basm. Cât despre Seung-hyo…
Cât despre Seung-hyo, ai primit o slujbă în Franța
fără să știi că ești gravidă.
Și ai visat un dragon albastru ieșind din Sena.
Îți amintești toate astea?
Ce mit fondator extravagant!
- Să-ți spun ceva… - Incredibil!
Astea două vorbesc întruna despre aceleași lucruri.
Mă scoate din minți.
Vor doar să se laude cu copiii lor de succes.
Cine crezi că va câștiga azi?
- Hye-suk. - De ce ea?
Fiindcă e diplomată și poate fi convingătoare?
Nu, fiindcă Seung-hyo mai primește un premiu azi.
PREMIILE PENTRU DESIGN
CHOI SEUNG-HYO
Seung-hyo!
Dvs. erați, domnule.
Ai ajuns.
Credeam că doar vedetele de top vin la petreceri ca asta.
Seung-hyo e o vedetă!
Unde e?
Seung-hyo? Nu știu.
Ce?
CHOI SEUNG-HYO CEO, ARHITECT AUTORIZAT
Vreți să proiectați un parc memorial?
Da.
Dar de ce m-ați chemat?
Am vizitat multe pompe funebre pentru cercetare,
dar nu cred că am intervievat vreun angajat.
Am auzit că sunteți antreprenor de pompe funebre de 20 de ani.
Așa mult a trecut?
În toată cariera mea,
nu mi-a mai cerut nimeni să-mi ia interviu.
Înțeleg.
Vreau să fac o treabă bună.
O treabă bună,
cu sinceritate.
Nu știu cât de mult v-aș putea ajuta.
Spuneți-mi sincer ce ați simțit
în timp ce lucrați la acest job.
Sinceră să fiu, mama mea a murit de curând.
Condoleanțe!
Toți trecem prin asta mai devreme sau mai târziu.
Dar m-a alinat faptul
că m-am putut ocupa eu frumos de înmormântarea ei.
Sunt sigur că mama dvs. s-a bucurat să știe
că fiica ei a condus-o pe ultimul drum.
De acord.
De aceea vreau
ca oamenii să viziteze și cu un sentiment de bucurie.
Parcurile memoriale nu trebuie să fie mereu așa solemne și triste.
Acei oameni au fost cândva în viață.
Toți sunt prieteni și rude dragi.
Ce-ar fi să construim un colț pentru amintiri în hol?
Ar arăta ca o bibliotecă mică sau o cafenea.
L-am umple cu lucruri care le plăceau celor decedați,
precum cărți și muzică.
Ca oamenii care-i vizitează pe cei dragi să-și amintească.
Sigur că vor fi triști,
dar vreau ca lacrimile lor să fie presărate cu zâmbete calde.
Îmi place.
Cum v-a venit ideea asta?
Îmi pare rău.
Trebuie să răspund.
Alo?
Nu prea pot vorbi acum, Myeong-u.
Unde naiba ești? Ceremonia de premiere începe în curând!
Vin imediat.
Printr-un design care se armonizează cu mediul…
Aproape e rândul lui Seung-hyo.
A zis că ajunge la timp?
Ce faci?
Sunt co-CEO la biroul de arhitectură Atelier In,
deci pot primi premiul în locul lui.
În continuare, vom anunța câștigătorul Premiului de Creație.
Vai, nu!
Premiul de Creație al Magazine Awards 2024
- …i se acordă… - Nu.
arhitectului și co-CEO-ului firmei de arhitectură Atelier In,
Choi Seung-hyo!
- Mă întorc. - Stai, nu!
- Ce? - Ce?
- Salut, Myeong-u! - Seung-hyo!
- N-am întârziat, nu? - Nu.
Uite cine a ajuns în sfârșit!
Vedeta a ajuns la timp.
Cu o față ca aia, sigur e vedetă.
PREMIUL PENTRU DESIGN PREMIUL PENTRU CREATIVITATE
Să auzim discursul de mulțumire al dlui Choi Seung-hyo.
Mulțumesc.
I-am spus să pregătească un discurs de mulțumire înainte.
Trebuia să vorbească mai mult
ca să-i surprindă camerele frumusețea.
Hei! Numele nostru! Ai uitat să ne menționezi numele!
Sunt de la Atelier In, birou de arhitectură.
Vă rog să-l aplaudați!
Ura!
E demodat să strigi în vârful muntelui.
Cui îi pasă că e demodat?
Respect muntele.
O să te raporteze la poliție.
Cine să mă raporteze? Tu?
Alea două încă se ceartă.
Își irosesc energia tot certându-se și împăcându-se.
Nu-i așa?
Hei!
Am ceva pentru voi.
- Ce? - Ce e?
Invitație la nunta lui Seok-ryu?
Ia te uită!
Am amânat să vi le dau
pentru că am vrut s-o fac într-un loc special.
De ce ai tipărit invitațiile dacă nunta va avea loc în SUA?
N-am vrut să ratez nimic.
Privește! Ce frumos!
Cred că te bucuri că fiica ta se mărită.
Acum ți s-a luat o povară de pe umeri!
Așa e.
Eu când o scot din casă pe ratata de fiică-mea?
- Mo-eum va găsi pe cineva în curând. - Așa e.
Apropo, Seung-hyo se vede cu cineva?
- Nu, e mult prea ocupat. - Am înțeles.
E doar o scuză. Și cei ocupați au timp de întâlniri.
Seok-ryu și-a găsit pe cineva, deși era foarte ocupată.
V-am zis că ginerele meu e avocat internațional, nu?
- Hei! - Ce frumos e!
Femeile stau la coadă să-mi cunoască fiul.
Chiar așa?
Ministrul și directorul spitalului soțului meu
mă tot imploră să i le prezint pe fiicele lui.
Repetă asta când o să ai și tu invitații la nuntă de dat.
Mi-au amorțit picioarele.
Victoria îi revine lui Na Mi-suk.
Nunta e peste o lună.
Știu.
E foarte curând.
Ura!
Urmează să aterizăm, doamnă.
Puteți să ridicați oblonul și să îndreptați scaunul, vă rog?
Mă scuzați!
Doamnă…
Îmi pare rău.
Eu ar trebui să-mi cer scuze. V-am speriat.
Nu, doar că visam că iau bătaie.
Vai de mine!
Ce coșmar!
Sau ar putea fi un semn.
Am ajuns.
EPISODUL 1: REVENIREA
Unde e?
Ce…
Bae Seok-ryu!
Când te văd, simt că chiar m-am întors, Mo-eum.
Auzi…
Știi ce m-am speriat când ai zis că ești la aeroport?
Nici n-am apucat să mă spăl!
Văd asta.
Ți-a fost așa dor de mine, încât ai venit cu funingine pe față?
Vai de mine!
Ai devenit obraznică după atâția ani în SUA.
Știu.
Mi s-a părut exagerat în timp ce o spuneam.
Totuși, au trecut ani de când nu ne-am mai văzut.
Nu te preface că nu te bucuri să mă vezi.
Dă-mi o îmbrățișare.
Haide!
O hoață.
Mi-a furat bagajul!
Ce naiba…
Avertizează-mă înainte să închizi geamul!
Era să mă rănesc.
Te învăț să fii precaută tot timpul.
E periculos să scoți capul așa.
Ai vorbit ca un paramedic adevărat.
Pentru că chiar sunt.
Exact.
Unde e fata pe care o știam care sărea garduri purtând pelerină?
Îmi plăcea de ea.
Datorită copiilor ca ei, eu primesc salariu.
Ce-a fost în capul meu atunci?
Ai fost la un incendiu?
Da. Paramedicii merg cu pompierii la fața locului.
Măcar n-a murit nimeni.
E bine.
Apropo,
de ce ești așa de slabă?
Slăbești pentru nuntă?
Încercarea moarte n-are.
Mandibula mea te-ar tăia.
Poți evita cuvintele periculoase precum „moarte” sau „taie”?
Mă neliniștesc.
Scuze.
Ai sunat-o pe mama ta?
Mama nu mi-a spus că te întorci acasă.
Sigur că da.
Da, clar. Și pe Seung-hyo?
Cred că e ocupat, oricum.
Ce mai face?
E bine.
Ai uitat să-mi spui numele în discursul de mulțumire.
Ba l-am spus!
Nu, ai menționat numele companiei, nu pe al meu!
Îmi dau seama după culoarea costumului că ai fost în alt parc memorial.
Da.
Ai luat o busolă?
Nu.
Da, sigur. Nu mă poți păcăli.
Ești arhitect, nu maestru feng shui!
E datoria unui arhitect
să învețe despre contextul cultural și istoric al unui spațiu.
N-ai auzit de feng shui la morminte,
o veche practică tradițională?
Ai perfectă dreptate.
Lasă camera!
Pot vizita o sută de parcuri memoriale cât timp sunt cu tine.
Dacă vrei, mă pot îngropa cu tine.
Nu, mulțumesc.
Haide, nu fi timid!
- Mi-e frică. Cred că vorbește serios. - Da, și eu.
Hei, e Roh Yoon-seo!
O cunoști?
De unde o cunoști?
Nu prea o cunosc.
Ne-am întâlnit la ceremonia de lansare de la Oblique.
Grozav! Hai s-o salutăm!
Trebuie să plec. Am treabă.
Hei, unde crezi că pleci?
Ea e Roh Yoon-seo,
femeia pe care orice tânăr o consideră perfectă!
Nu poți pleca!
Prefer paradisul, în schimbul unui ideal.
- Te duci iar acolo, nu? - Desigur.
Nu, nu te las să pleci
până nu mă ajuți să-i obțin autograful și o poză!
Hai! Du-te!
- Hei! - Pa!
Stai așa!
Bună!
BAE SEOK-RYU
„Tocană de cârnați Heungbu.”
„Supă din oase de bou Sanshin.”
„Rulourile cu porc ale bunicii Kwon.”
Ai uitat coreeană sau ce?
De ce citești meniurile alea?
Meniurile restaurantelor îmi tot atrag atenția.
Am înțeles.
Cred că mi-e foame.
Da.
E trecut de prânz.
Totul arată foarte bine.
„Puiul prăjit al socrilor.”
Acela nu sună prea apetisant.
Nu fi lacomă și alege un loc!
Un loc?
Atunci…
Poftă bună!
- Mulțumim! - Mulțumim!
Auzi…
Pun pariu că sângele coreenilor e mai roșu decât al altora.
De fapt, e pastă de chili.
Ce teorie științifică ai!
Dar mă gândeam să mergem la familia ta.
Veneam des aici în liceu.
Bun, să mâncăm aceste turte din orez și să vorbim despre vremurile bune.
Stai!
Ar trebui să mâncăm și niște sundae.
Pregătește-te!
Începe lupta.
Să mâncăm!
E bun.
E foarte bun.
Dar e picant.
Foarte picant.
De ce e așa de picant?
Nu mai fac față mâncării picante.
Bea niște apă! Ești bine?
Sângele tău nu mai e la fel de roșu ca pe vremuri.
Îți pierzi identitatea coreeană.
- E prea picant. - Bine, știu ce să fac.
Să-i punem în apă mai întâi.
- Ce faci? - Gura mare!
E în regulă.
Haide! E prea de tot.
E în regulă.
- Ascunde-te! - Ce?
- Bună ziua! - Bună ziua, ce doriți?
O porție de tteokbokki, cartofi asortați
și sundae cu multe măruntaie fierte, vă rog.
- Bine. - E Dong-jin.
- Exact. - Arată delicios.
Ce-i cu ele?
Nu se simt bine?
Mâncarea e gata.
Mulțumesc.
Puteți plăti aici.
Bine.
Mulțumesc.
- La revedere! - Poftă bună!
Arată bine.
- Domnule! - Ce ai în pungă?
Lăsați-mi urechea!
- Deschide-o! - Bine.
Tteokbokki are 500 de calorii.
Ai și sundae, rulouri cu alge prăjite și calamar prăjit?
Sunt 1.350 de calorii în total.
De unde știți?
Ascultă! Astea sunt exercițiile de azi.
O sută de tracțiuni, o sută de flotări,
câte două sute de fandări și sărituri.
Apoi 500 de genuflexiuni, bine?
Nu e corect. Nici măcar nu le-am mâncat!
Ai mâncat toate astea în minte.
Nu vrei certificatul de antrenor?
Și concursul care urmează?
Simplul fapt că te-ai gândit să mănânci astea
e o infracțiune, bine?
Dă-le încoace!
Haide, dă-le încoace!
Le confisc pentru binele tău.
Dar măruntaiele au proteine.
Să fii la sală în cinci minute! Du-te!
Ce idiot!
- Calamarul are mai multe proteine. - A plecat?
E delicios, doamnă.
- O zi bună! - La fel!
- A plecat, nu? - Da.
Ar trebui să mănânce la restaurantul tatei, nu aici.
Auzi…
Râde ciob de oală spartă.
În fine, ce-a fost asta?
De ce te-ai ascuns de fratele tău?
Poate nu știi, fiindcă ai doar surori,
dar așa e când ai un frate.
Familia ta nu știe că te-ai întors?
Surpriză!
Adică…
n-am mai fost de mult acasă.
M-am gândit că ar fi mai distractiv să-i surprind așa
decât să intru pe ușa din față.
Da.
Ești nebună. Ai creat o întreagă scenetă…
Stai, „o întreagă scenetă”?
Putem să mergem până la capăt.
Haide, să mergem!
Trebuie să decorăm casa până se întorc mamele noastre din drumeție.
Stai, Mo-eum…
- Ce? - Te rog să-mi promiți ceva.
Rămâi cu mine până la sfârșitul zilei, orice s-ar întâmpla.
Cum adică?
Chiar dacă erupe Paektusan sau se revarsă râul Han, bine?
Chiar dacă se sfârșește lumea sau se întorc dinozaurii!
Stai așa!
- Vreau să spun că… - Alo?
Da, căpitane?
Ce a făcut Jae-gyeong?
Chiar acum?
- Bine. Vin imediat. - Pleci?
- Unde te duci? - Trebuie să plec. E o urgență.
Și eu am o urgență.
O să am nevoie de tine mai târziu!
Atunci sună la 112 mai târziu! Pa!
Hei, așteaptă! Vorbesc serios!
Jung Mo-eum!
Hei!
Pa!
Dar…
Ce trădătoare!
Aici era o saună.
PIATRA DE TEMELIE
CLĂDIREA A FOST FINANȚATĂ DE GUVERN PENTRU LOCUITORII DIN HYEREUNG-DONG
PENTRU A COMEMORA GĂZDUIREA JOCURILOR OLIMPICE
SAUNA HYEREUNG
Nu!
Chiar trebuie să faci baie azi.
Ești așa murdar, că nu te mai recunosc!
N-ai cum, sunt al tău!
N-o faci intenționat, nu?
Nu! Nu vreau să fac baie!
Haide!
Nu vreau să intru
cu Bae Seok-ryu.
E în regulă, Seung-hyo.
SAUNA HYEREUNG
- Haide! - Nu!
SAUNA DESCHISĂ
BĂI FEMEI
Mamele noastre erau atât de dure.
Cum să ne oblige să împărțim baia?
Ne-au încălcat drepturile.
Uram să merg la saună,
dar e păcat că a dispărut.
Ce e locul ăsta?
Nu e niciun semn.
Nici ușă la intrare.
Cine ești?
Bae Seok-ryu?
Choisseung?
Ce cauți aici?
Asta e replica mea.
Ce-i cu tine?
Nu e treaba ta.
Calci pe teritoriul meu.
Nu mă face să râd! E teritoriul tău?
Stai, chiar e?
Da, așa că pleacă!
- Fac dancesport. - Se vede că ești bătrână.
Ce naiba?
- Ce faci? - Nu pot vorbi acum.
Ajută-mă, bine?
Despre ce vorbești?
Ajută-mă doar de data asta!
Prefă-te că sunt o cutie aruncată, bine?
Nu spune nimănui că m-ai văzut!
Ai înțeles?
În fine. Ieși!
- Am zis să ieși! - Nu te cred.
Vrei dovezi?
- Uitați-vă la ea! - Hei!
Hei, oprește-te!
- Ajunge! - Doamne, ce jenant!
Unu, doi!
Ce caută bagajele astea aici, în mijlocul drumului?
- Seung-hyo! - Mamă!
Îmbrățișează-mă!
Vai de mine!
- A trecut ceva timp, Seung-hyo. - Ești aici.
- Ești chipeș ca întotdeauna. - Așa e.
Eu sunt In-suk. Mă mai ții minte?
Desigur. Ce mai faceți?
Vai de mine!
- Bună! - Ce cauți aici?
- Bună! - Bună!
- De ce nu ești la restaurant? - Ce?
Unde te furișezi?
De ce m-aș furișa?
Așa vorbești cu soțul tău iubit?
- Vrei să mai încerci o dată? - Am fost până la piață.
Salut, Seung-hyo! Poftim, ia una!
- Mulțumesc. - Mă bucur să te văd.
Mulțumesc.
Trebuia să suni înainte să spui că vii acasă.
Am venit să iau niște mobilă azi.
- Scuze că nu v-am spus. - Înțeleg.
Înțeleg.
Urmează să deschizi firma, sigur ești ocupat.
Am invitat mulți oaspeți la petrecerea de deschidere.
- Apropo… - Deci clădirea asta
e noul tău birou?
- Da. - Impresionant, Seung-hyo.
- Mulțumesc. - Seung-hyo!
- Ăsta e bagajul tău? - Ce? Nu.
- Serios? - Era aici?
- Ar trebui să-l ducem la poliție. - Ar trebui.
- S-o facem. - Să văd.
Scrie ceva aici.
E în engleză.
Stați! E al meu.
Da, sigur e al meu.
Seung-hyo are aceleași gusturi ca mine.
- Cred că da. - Rozul e culoarea bărbaților, să știi.
- Da. - Ai mai multă grijă de el!
Dacă îl pierzi? Poftim.
Mă ocup eu.
Seung-hyo!
Ai mâncat fasolea pe care ți-am trimis-o?
- Ai mâncat tot? - De fapt, nu încă.
Am fost prea ocupat ca să mănânc acasă.
Trebuie să mănânci mai sănătos!
Vrei să vin să-ți verific frigiderul?
Scuze! Uite un măr ca să mă ierți.
Scuze?
De azi înainte, mănânc doar fasole.
De ce păzești cutia asta? Ce e în ea?
Nu știu.
Doar nu e o persoană, nu?
Ascunzi ceva prețios?
Sigur că nu.
Nu e nimic de valoare.
Ar trebui s-o arunc.
Da? O aruncăm noi.
- Scumpule! - Da, o car eu.
Poți vinde o cutie ca asta pe bani.
Stai așa!
Acum că mă gândesc mai bine, am nevoie de ea ca să-mi pun gunoiul.
O s-o arunc după.
Poate e ceva de valoare până la urmă.
- Serios? - Bine.
Să-mi spui când ai de gând s-o arunci.
Bine.
Seung-hyo!
Nu uita fasolea!
Da, doamnă.
Ar trebui s-o gătești mai bine.
Să mergem!
- Pa! - La revedere!
- O zi bună!
Plec și eu, Seung-hyo.
Bine. La revedere!
- Pe mai târziu. - Da.
Pa!
Au plecat?
Ies.
Lasă-mă să ies!
De ce te ascunzi de mama ta?
Dă-mi drumul! E înăbușitor aici!
E foarte ciudat.
Credeam că ești în SUA.
Ai dat de necaz?
Am alte căi de ieșire.
Vai!
Ai rupt cutia?
Te fac bucăți și pe tine.
Mătușă Mi-suk!
Glumeam.
O să te distrug!
Așa vorbești cu salvatorul tău?
Deci ăsta e noul tău birou?
E cam nasol.
- Dar aduce bani. - Mă rog.
Atunci de ce nu mă salvezi încă o dată?
Ce?
Lasă-mă să-ți folosesc baia!
Nu-ți marca teritoriul!
Nu poți intra acolo!
Vai!
Mergi înainte și fă stânga acolo! Aia e ușa din față.
La revedere!
Nu e chiar așa de rău.
Urmează ruta recomandată!
Hei, ce sunt astea?
Pietre de moară?
Sunt pietre de trecere.
Ia-ți mâinile murdare de pe ele!
Faci asta intenționat?
Locul ăsta are feng shui prost?
Sau tu ești ghinionul meu?
Știi că ești cam rău, nu?
Nu știi că ești imatură, nu?
Nu-mi place deloc.
Măcar erai drăguț când erai mic.
Tu nu erai drăguță nici atunci.
Nenoro…
Măi să fie!
Începi imediat să dai pumni.
Îți spun, ești mai degrabă o bestie decât o ființă umană.
Logodnicul tău sigur e un sfânt.
Ce?
Mătușa Mi-suk mi-a dat invitația la nuntă.
S-a oferit să-mi ia biletul de avion,
dar cred că voi fi prea ocupat ca să ajung.
Felicitări pentru căsătorie!
Mulțumesc.
Apropo, unde e biroul tău?
Nu pleci?
E acolo, nu?
Pleacă, te rog!
Pleacă, te rog! De ce te duci sus?
Haide! Ieși de acolo!
De ce ai intrat aici?
Biroul tău e uriaș.
Du-te acasă, bine?
Ce tavan impresionant!
Se pare că ai ochi, până la urmă.
M-am referit la desenele de pe tavan ale mormintelor din Goguryeo.
Ca cel cu Coloanele Gemene sau ca cel al Dansatorilor?
Exact.
E un tavan cu triunghiuri în fiecare colț, cel mai întâlnit tip al epocii.
Urmează principiile
„cerul e rotund, iar pământul e pătrat”.
Cu alte cuvinte,
ți-ai proiectat biroul ca pe un mormânt. Ce ciudat!
Ce? „Ciudat”?
În fine.
Desigur, cineva atât de necioplit ca tine nu mi-ar înțelege arta,
care reinterpretează înțelepciunea eternă a strămoșilor,
cu sensibilități moderne…
Pentru Dumnezeu!
Ești bine?
Ți se pare că sunt bine?
Nu pot să cred că te-ai târât afară singură.
Țin mult la viață.
Ce a căzut?
Chestia asta e grea!
Credeai că va fi ușoară ca o pană?
Te-ai lovit?
Lasă-mă să văd!
Ce faci?
Ai ochi la ceafă?
Dacă nu, stai nemișcat!
Știam că se va întâmpla asta.
Mereu sufăr când sunt cu tine.
Taci și nu te mișca!
Ești bine. N-ai de ce să-ți faci griji.
Dar s-ar putea să rămâi cu o vânătaie…
Ce-ai zis? Mai spune o dată!
Oprește-te!
Nu!
Dă-mi drumul!
Încă ai cicatricea asta.
Ți-am spus, nu?
Corpul meu e plin de vânătăi și răni din cauza a tot ce mi-ai făcut.
Exagerezi.
Nu mă aștept să-ți ceri scuze.
Vreau doar să pleci acum. Te rog.
Nici eu n-am vrut să-mi petrec prima zi înapoi cu tine.
- Dar a apărut ceva neașteptat… - Auzi, Seok-ryu?
Puțin îmi pasă ce ai făcut sau nu ai făcut.
Am înțeles.
Îmi pare rău că te-am deranjat.
Dar știu un lucru.
Cunoscând-o pe mătușa Mi-suk, nu te-ar ajuta cu nimic să amâni.
Situația se va înrăutăți cu cât amâni mai mult.
S-ar putea să nu-ți mai vorbească
pentru că n-ai avut 30 de minute.
Așa că nu mai pierde vremea și spune-i!
Ești enervant când ai dreptate.
Ești penibilă când ai probleme.
Asta e.
Lasă-mă să te lovesc o dată!
Cred
că a costat 17 milioane de woni.
Nu 1.700 de woni?
Mi-a dat-o un prieten designer.
Dacă s-a stricat, ar trebui să cer daune…
Dă-mi să văd!
Nu e stricată. E în regulă.
Ce bucată scumpă de metal!
Uite! Am frecat-o ca să strălucească mai bine.
Acum strălucește.
E în regulă, nu?
E ca nouă.
O s-o pun cu grijă la loc.
Nu te obosi!
Gata! Arată și mai bine decât înainte.
- Pleacă odată! - Arată perfect.
CENTRUL DE SIGURANȚĂ HYEREUNG
Bună!
Cum să mă suni după ce am plecat acasă?
Nici măcar nu sunt în echipa asta.
N-am avut de ales.
Nou-venitul are rău de mașină.
Căpitanul Song ar trebui să conducă mai încet.
Ești singura care suportă să fie în mașină cu el.
Cine ar fi crezut
că un paramedic bun nu are rău de mașină?
Plec.
Dispeceratul de urgență.
112, AMBULANȚĂ
Domnule!
Sunt paramedic.
Sunteți bine?
Mă auziți?
Ce? Cine a sunat la 112?
Cine a fost?
Vai…
Am fost anunțați că ați căzut și v-ați julit fruntea.
Vă ducem la spital.
Cum v-ați rănit?
Am căzut de pe scaun.
E în regulă. N-am nevoie de doctor.
Ba da.
Ar putea fi superficial,
dar nu excludem o comoție.
Ai nevoie de un consult.
Dispari!
Am zis să dispari!
Vai, ce foame îmi e! Când ajunge mama aici?
- Pentru Dumnezeu! - Domnule!
Domnule!
Aveți diabet?
N-ar fi trebuit să beți atât.
Ți-am zis să dispari.
Aveți grijă!
Haideți, căpitane Jung! Să chemăm poliția.
- Să vă verific glicemia. - Fir-ai tu…
Am zis nu!
Nu merg la spital!
Nu mă mai deranja și dispari!
Nu mă înjurați!
Vezi camera pe care o port?
N-am de ales, trebuie să vă filmez dacă vă mai purtați așa.
Ți-am zis să dispari și să nu mă mai deranjezi.
De ce m-ai filma?
Cine te crezi să faci asta?
Înapoi, Mo-eum!
Domnule!
Lăsați sticla jos, vă rog!
Și tu cine naiba ești?
Sunt doar un civil.
Vă rog să nu vă băgați!
Ne ocupăm noi.
Am vrut să ajut pentru că situația părea periculoasă.
De ce? Pentru că sunt femeie?
Nu, pentru că am centură roșie la taekwondo.
- Ce? - Îmi pare rău, domnule!
Stați așa!
Ce-i cu el?
Ce naiba…
Eu am centură neagră.
Poți să-l tratezi, te rog?
Sunteți bine, domnule?
Vai…
Ce?
Stați să vă iau sânge.
Bine.
O să usture.
- Bine. - Dați-mi mâna!
De ce ați băut așa mult?
Ce gălăgie! Nu merge așa aproape de mine!
Tu ești cel care mă urmărește.
Crezi că te urmăresc?
Poate ai uitat,
dar părinții noștri sunt vecini.
Mă duc acasă.
Ia-o pe alt drum! Du-te!
Ăsta e cel mai rapid.
Pentru Dumnezeu!
Ți-e poftă de pui prăjit?
PUIUL PRĂJIT AL SOCRILOR
Mi-e milă de tine. Chiar mi-e.
Crezi că mi-ar putea împrumuta casca aia?
Crezi că mi-ar împrumuta-o?
Ce?
Am nevoie de ceva care să mă protejeze de mama.
O să-mi spargă dovleacul.
Puteai alege un cuvânt mai normal, „cap” sau chiar „craniu”.
Nu sunt magazine de căști în apropiere, nu?
Nebuna asta vorbește serios.
Ce faci?
Ce faci în mijlocul străzii?
Ține asta!
Hei!
Mă scoți din minți.
Cred că te-am subestimat.
Chiar ești nebună.
Arăți ca un pește-balon.
E normal să-ți umfli corpul când te confrunți
cu pericole incredibile.
Haide, lovește-mă!
Ce vrei să spui?
Lovește-mă! Trebuie să văd dacă sunt protejată.
De ce nu ți-ai luat vestă antiglonț din SUA?
Ar fi trebuit.
Să mă duc să-mi iau una?
La cât timp și bani îți trebuie,
fă-o chiar acum!
Hei, vrei să petreci noaptea cu mine?
Ce naiba spui?
Rămâi cu mine!
Nu te mai prosti!
Nu-ți cer mult. Stai lângă mine, bine?
Pleacă! Mă sperii.
Eu sunt cea speriată.
Chiar am dat-o în bară, Seung-hyo.
Am venit acasă doar ca să-i spun mamei odată,
dar acum nu-mi vine să dau ochii cu ea.
Ce e? Ce ai făcut?
Trebuie să știu ce
dacă e să te ajut să decizi ce să faci.
Păi…
Chestia e…
că eu…
am anulat-o.
Ce?
Am spus…
că nu mă mărit.
Vorbește mai tare!
Am zis că am rupt logodna!
Mătușă Mi-suk!
Nu mă poți păcăli de două ori cu trucul ăsta.
Ce-ai spus?
Seok-ryu!
Ce-ai zis? Repetă!
Mamă!
N-am auzit bine, nu?
Așa e.
Mamă!
- Vai de mine! - Ce mai faci?
Cred că ești surprinsă să mă vezi din senin.
Tot frumoasă ai rămas.
De fapt, sunt confuză din cauza diferenței de fus orar.
Motivul pentru care m-am întors în Coreea este…
Da?
Este…
ca să-ți spun că am rupt logodna.
Doamne!
- Tată! - Geun-sik!
Tată!
Dă-te la o parte!
Cred că a suferit un șoc.
Vai de mine!
Ești bine, Geun-sik?
Am avut un coșmar.
- Seok-ryu ar fi zis… - Ești bine, tată?
Seok-ryu!
N-a fost un vis?
Nu, trebuie să fie un vis! Doar un coșmar!
Seok-ryu!
Ce-ai zis? Ce-ai făcut?
Am rupt logodna.
Am anulat totul.
Toată lumea din SUA știe deja.
Ți-ai pierdut mințile.
Ești nebună de legat.
N-am nimic.
Cum ai putut să-ți faci propria fiică nebună?
Spun lucrurilor pe nume!
Doar un nebun ar face așa ceva cu o lună înainte de nuntă!
Vino aici!
Mătușă Mi-suk!
Folosește cuvinte, te rog!
- Fără violență. - Exact, mamă. Ascultă-mă!
E o vorbă în SUA.
„Sunt trei tipuri de oameni care se căsătoresc:
prostul, săracul și masochistul.”
Fir-ai tu… Treci încoace!
Stai, mai am.
Mai am ceva de spus.
Mai e o vorbă care spune:
„Căsătoria înseamnă să pleci de la festival înainte să înceapă.”
Ai înnebunit?
Ce naiba s-a întâmplat?
Păreai foarte fericită
- …ultima dată când am vorbit! - Încetează!
Nu-mi spune că fiul meu…
Nu, nu mai e ginerele meu.
A anulat-o nemernicul de Song Hyeon-jun?
Nenorocitul!
Dragă, cumpără-ne imediat două bilete de avion!
- Bine. - Îl fac bucăți!
Nu e vina lui.
N-ai pic de mândrie?
Chiar îl aperi?
N-a fost vina lui. A fost a mea.
N-are niciun sens.
Ce-ai fi putut să…
Tu…
l-ai înșelat?
Doamne!
Vai de mine!
Ai grijă!
Acum,
inspiră adânc!
Poate intri în hiperventilație.
Am nevoie de resuscitare.
Pușlama nebună!
Nu pot să cred!
- Nici măcar eu n-am înșelat pe nimeni… - Mi-suk!
…cu un soț atât de jalnic!
Cum ai putut să faci așa ceva?
M-am săturat de tine! O să te distrug!
- Mătușă Mi-suk! - Nu e nevoie să-mi vorbești așa.
Vrei să fiu o fiică rea care moare înaintea părinților ei?
- Hei! - Și acum?
De parcă ai fi o fiică bună!
- Mi-suk! Oprește-te! - Mătușă! Stai așa!
- Să discutăm ca oamenii civilizați. - Exact!
Să fim civilizați. Ești prea violentă.
În plus, sunt adult.
Nu mă mai poți disciplina așa!
Te tratez ca pe un adult când te porți ca atare!
Vino aici, pușlama!
- Mătușă Mi-suk! - Ce faci?
Nu mă mai lovi pe mine, lovește-o pe ea!
Chiar așa!
De ce-mi lovești fiul?
El încasează toate loviturile pentru fiica ta!
E atât de crud și de nemilos!
Chiar m-a pus să fac toate flotările.
- Vino aici, pușlama! - Hei!
Ce-i cu gălăgia asta?
- Ar trebui să pleci. - Se bate cineva?
De ce-mi tot spui „pușlama” în loc de numele pe care mi l-ai dat?
Asta e problema ta?
Ce-ar fi să-ți spun „ticăloaso”?
- Prefer „pușlama”. - Hei, tu…
Râzi de mine?
Mătușă Mi-suk! Oprește-te!
Nu mă lovi acolo!
Hei!
Încerci să-mi castrezi fiul?
M-am săturat.
Dă-mi drumul! Oprește-te!
- Scumpo! - La o parte!
Nu face asta!
Unchiule Geun-sik!
Dragă, te rog!
N-o mai lovi, bine?
Nici măcar n-ai auzit versiunea lui Seok-ryu.
N-ar face așa ceva fără motiv!
Tată!
Fiica mea…
E în regulă.
Practic, s-a crescut singură fără ajutorul nostru!
Deci trebuie să fi avut un motiv pentru tot ce a făcut!
Bine, spune-mi!
Să auzim.
Nu mă mai lovești dacă-ți spun?
Bine.
Chiar o să asculți tot ce am de spus?
Da.
O să ascult.
Ești sigură?
- Am spus da. - A acceptat.
Mamă!
Mi-am dat și demisia.
Sunt șomeră acum.
Nu se poate!
Deci ești… ce?
- Tată! - Geun-sik!
E bine?
Dong-jin!
- Ce e? - Sunt așa de…
Nenoro…
Pușlama incurabilă!
Ți-ai dat demisia
pe deasupra?
Ești nebună!
- Doamne, Mi-suk! - Vino aici!
Seok-ryu!
- Ai zis că mă asculți! - Îl lovești pe Seung-hyo!
- Îmi lovești fiul! - E prea ridicol!
- Ai muncit din greu să ajungi acolo! - Oprește-te!
- Aveai o slujbă grozavă. - Gata!
- De ce ți-ai dat demisia? - Hei!
- Pușlama mică! - Oprește-te!
- Nu pot să cred… - Doare!
Ești întreagă la minte?
- Trebuie să fugim! - Stai pe loc!
- Hei! - N-am terminat cu tine!
De ce a trebuit să mă iei cu tine?
N-am niciun motiv să fug!
Te-am salvat de la bătaie.
Din cauza ta am fost bătut cu o legătură de praz!
Ce plan ai acum?
Gândește-te că jucăm leapșa!
- Stai pe loc! - Suntem morți dacă ne prind.
Hei!
Număr până la zece!
Unu, doi, trei, patru,
cinci, șase, șapte, opt,
nouă, zece!
Suntem morți dacă ne prind, bine?
Hei, întoarce-te!
Stai pe loc, Bae Seok-ryu!
Hei!
Pușlama! Întoarce-te!
Hei…
Nu ne-ar urmări până aici, nu?
Am lăsat-o de mult în urmă.
Și de ce nu mi-ai spus? Puteam să nu mai fugim.
De ce am venit până aici?
Sunt praf!
Nu mă mai plesni așa!
Tu m-ai apucat prima de mână.
Hei…
Cumpără-mi ceva de băut!
Ai înnebunit?
Magazinul e acolo!
Mi-e așa de sete, că-mi vine să vomit.
Înghite-ți saliva!
Ticălos fără inimă!
Sunt epuizată.
Ar trebui să faci mai mult sport dacă ești epuizată.
Încearcă tu să stai zece ani în fața unui computer
și să vezi dacă scapi nevătămat.
Tot e doar o scuză. Puteai să te antrenezi mai mult.
Ce cald e!
De ce nu bate vântul?
Vino aici o clipă!
Ce mai e? Ce faci?
Stai aici!
Chiar o să mă folosești iar ca scut uman?
Îmi ții paravan de data asta.
Ascunde-mă până scot astea!
De ce-mi faci asta?
Doamne!
Câte straturi aveai pe tine? Ești o păpușă Matrioșka?
Ce-i aia?
Știi tu, jucăria rusească cu păpuși în păpuși.
Adică arăt ca o păpușă?
Mai degrabă ca o pămpăloaică.
O să te distrug.
Dă-ți alea jos odată!
Te las să scapi pentru multe lucruri azi.
Pot să mă întorc?
Hei, mă întorc.
De ce nu mi-ai răspuns?
Trebuia să te ascult.
Mama n-o să-mi vorbească o zi întreagă.
Aș zice două zile.
Ce nasol!
Ar fi trebuit s-o privesc mai atent pe mama atunci.
Mi-a fost dor de ea.
Ar fi trebuit să fii sinceră.
De ce i-ai spus că ai înșelat?
Tu nu mă crezi
că am înșelat?
De ce nu?
Poate că sunt o femeie fatală irezistibilă.
- Tu? - Hei!
N-ar trebui să judeci o carte după copertă.
Adevărul e…
că ascund ceva important.
Atunci ascunde-o în continuare!
Ce enervant ești!
Bine, nu-mi pasă.
N-o să ghicești nici într-un milion de ani.
Nu mă afectează deloc. Sunt bine.
Nu pari bine.
Ai luat două decizii importante de viață în același timp.
Doar o păpușă n-ar fi afectată de asta.
Chiar crezi că sunt o păpușă, nu?
Poate o păpușă satanică.
Taci!
Eu doar…
am simțit că viața mea se supraîncălzește.
Știi cât de mult am muncit.
Studiam în Coreea,
apoi am plecat brusc în SUA și a trebuit să mă adaptez la viața aia.
Apoi m-am angajat
și m-am logodit.
Mersul la viteză maximă tot timpul…
mi-a supraîncărcat procesorul.
Ecranul s-a închis,
iar cheile n-au mai funcționat.
N-am avut de ales,
a trebuit să mă resetez.
A fost scuza mea ca să-mi dau demisia și să anulez logodna.
Ai fost curajoasă.
Da.
Așa că a trebuit să mă întorc înainte să-mi dispară curajul
și să-mi pierd hotărârea.
Scuze! Ne puteți face o poză?
- Sigur. - Mulțumesc.
Acolo.
- La trei. - Bine.
Unu, doi, trei.
Fă și una orizontală!
Bine.
Unu, doi, trei.
- Poftim. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Vreți și voi o poză?
- Nu. - Nu, mulțumesc.
În același timp.
Sunteți pe aceeași lungime de undă.
Cred că sunteți de mult împreună ca să ajungeți așa.
- Nu, nu suntem… - Nu.
Atunci de unde vă cunoașteți?
E fiul prietenei mamei mele.
Ea e fiica prietenei mamei mele.
- La revedere! - Mulțumesc!
E Dong-jin.
Hei, așteaptă!
Alo?
Mama vrea ca Seok-ryu să vină acasă. A zis că n-o s-o mai lovească.
Nu mai are energie.
Chiar așa? Bine.
Ce-a zis?
Mama ta s-a calmat și vrea să te întorci acasă.
- Minți. - Ba nu.
Nu va mai fi violentă
și vrea s-o rezolvați pe cale pașnică.
Iar eu spun că nu o cred.
Ai văzut că nu m-a ascultat cum a promis.
O să mă lovească din nou.
N-ar face asta. O dor umerii și încheieturile.
Părea destul de sănătoasă mai devreme, când sărea la ea.
Pot veni cu tine dacă vrei.
De ce te porți așa dintr-odată?
Mătușa Mi-suk mă place pe mine mai mult decât pe tine.
Ce enervant e că nu pot să neg asta!
Așteaptă!
Doamne!
Bravo pentru azi!
Poți să-i dai asta pacientului
care a venit cu mine mai devreme?
Mulțumesc. Ne vedem mâine!
Mă scuzați!
Bună!
Cum vă e mâna?
E în regulă.
Îmi pare rău.
N-ar fi trebuit să intervin așa.
E în regulă.
Ați părut puțin prostuț, dar am o slăbiciune pentru bunătate.
La revedere!
- Mă scuzați! - Ce mai e acum?
Pot să vă întreb cum vă cheamă?
Ascultați! Sunt paramedic de șase ani.
Dintre toți cei care mi-au cerut numele și numărul pentru mulțumiri,
nu m-a contactat nimeni.
Dar o voi face eu.
Dar eu nu vă spun.
- La revedere! - Stați!
CENTRUL MEDICAL JESEUNG
Poftiți!
Ce-s astea?
Paramedicul care v-a adus mi-a zis să vă dau astea.
Sunt bomboane cu glucoză.
Luați-le dacă amețiți de la glicemia scăzută!
Să nu mai beți alcool, bine?
Sunați imediat la 112 dacă aveți nevoie de ajutor.
COTIDIANUL CHUNGWOO
Cât despre mine…
am o slăbiciune pentru povești emoționante.
Stai puțin!
Lasă-mă un minut!
Încă nu sunt pregătită.
Nu vei fi niciodată.
Hei, așteaptă!
Cine e?
Sunt eu, mătușa Mi-suk. Am adus-o pe Seok-ryu.
Bine. Intrați!
Vezi?
Intră tu primul!
Cred că plânge.
Mamă!
Plângi?
Îmi pare rău, mamă.
Nu plânge!
Vino aici!
Să terminăm ce-am început!
Fugi!
Ce faci?
Eu ți-am adus-o,
așa că fă ce vrei cu ea!
Hei! Nenoro… Deschide!
Deschide!
Haide, deschide ușa!
Trebuia să-mi dau seama că mă vei trăda! Mâine ești un om mort!
Mâine?
Crezi că vei mai fi în viață mâine?
Mamă!
Ascultă-mă doar!
- Intră! - Nu-ți face bine să te enervezi.
Bine, fie! Mamă!
- Vino aici! - Mamă!
Spune-mi direct! Ce s-a întâmplat?
Spune-mi!
E adevărat că nu vorbești coreeană?
E pentru că s-a născut în străinătate.
Spune ceva într-o limbă străină!
Haide!
Se pare că nu poate face nimic.
Ești prost?
Hei!
Bae Seok-ryu!
O să te omoare dacă râzi de idiotul ăsta.
Ce-ai zis?
Repetă!
Te omor dacă-mi mai deranjezi băiatul!
Acum, că s-a întors, va fi iar haos.
Deja m-ai lovit acolo, mamă! Lovește-mă în altă parte!
Doare? Atunci știi cum mă simt!
Urmează să împlinești 60 de ani.
N-ar trebui să fii mai indulgentă?
Ascultă-mă, te rog!
Doare!
REVENIREA
ÎNTOARCE-TE ACASĂ
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Practic, eu l-am crescut pe Seung-hyo.
Să n-ai încredere în ea! Tot ce spune e o minciună.
Fata asta a fost
prima nebună pe care am cunoscut-o în viața mea.
Nu pot să cred că acel copil pretențios a ajuns un bărbat de succes.
Sunt mândră de tine.
Seok-ryu!
Ce cauți aici?
Nu mă vrei aici, nu?
N-ai vrut niciodată să mă întorc.
De asta m-ai lăsat fără cameră.
Am dat timpul înapoi.
Am recreat trecutul tău jenant.
Subtitrarea: Iulia Ștefan