LÁSKA OD SOUSEDŮ
CO TAKHLE BŮČEK?
Co tady dělám?
Co myslíš? Čistíš grily.
Vyčisti je pořádně.
Podívej, nejsou vůbec čisté.
Jak jsem té bláznivce mohl věřit,
když říkala, že mě vezme na pěkné místo?
Je to pěkné místo.
Posílíš si svaly a můžeš čichat maso.
Grilované vepřové čelisti,
krkovice a bůček.
To by byl parfém.
Jsi optimistka, nebo šílená?
Optimisticky šílená?
Jistě.
Je to těžké, že?
Nicméně
tohle není nic ve srovnání s večeří.
Hodně štěstí.
Počkej, ty odcházíš? Vážně?
- Pusť mě. - Ani náhodou.
Jen přes mou mrtvolu.
Hned mě pusť.
Ne, nemůžu! Nepustím tě!
- Pusť mě. - Ne.
Ty a já jsme dnes na stejné lodi!
Nedrž se mě za kalhoty!
Tak se nesnaž odejít.
Neodejdu, tak už pusť ty kalhoty!
- Slibuješ? - Ano. Tak už je pusť.
Bože.
Podívej se na sebe. Už utrácíš svůj plat za půl úvazku.
Jsi pořád na mizině, protože kupuješ tyhle zbytečnosti.
Hej.
Co si o víkendu vyrazit?
Co to bude tentokrát?
Omývání mrtvol na částečný úvazek?
To bude dobře placené.
- Proč mě to nenapadlo dřív? - Cože?
Kde takovou práci seženu?
- Tohle jsem nečekal. - Jsi génius!
Proč vydělávat peníze, když je vyhazuješ?
Přece abych je mohla vyhazovat!
Co je to?
Měla jsem pravdu!
Věděla jsem, že ho najdeš první, když ho schovám tady.
Je to pravé zlato, jasné?
Nikomu to nedávej.
To je krása.
2. DÍL: NENÁVIST
Nyní další zprávy.
Mnohým z vás se to bude líbit.
Tento týden nás čeká velkolepý kosmický úkaz,
meteorický roj Éta Aquaridy.
Měsíc je ve fázi ubývání
a jeho světlo bude mít minimální vliv na viditelnost.
Nicméně vezměte na vědomí,
že by viditelnost události mohl ovlivnit déšť.
Pojď se najíst.
- Když bude příznivé počasí… - Dobře.
Mám tedy…
vzbudit Sok-rju?
Možná bych ji měl nechat spát, ne?
Ahoj.
Dobré ráno.
Vyspala ses dobře?
Spala jsem jako mimčo.
Co je to?
Uvařila jsi kočchudžang, mami?
Ta vůně mi dává pocit, že jsem opravdu doma.
Že? Polévka kočchudžang od mámy je nejlepší.
Tady máš.
Proč jsou jen tři porce?
Kde mám misku s rýží, mami?
Zlato.
Mami.
Aha. Předstírá, že neexistuju.
To nic. Zvládnu to sama.
Ano, dobrý nápad.
Je hrozně hubená. Měla bys ji alespoň nakrmit…
Zeptám se naposledy.
Myslelas všechno, cos včera řekla,
vážně?
Řekni mi pravdu.
Ať se na to dívám, jak chci,
nemůžu uvěřit, že jsi byla nevěrná. Taková nejsi.
Jak to můžeš vědět?
Možná v sobě mám skrytou svůdnici.
Ty jedna…
Vím, že občas děláš ujeté věci,
ale nikdy nic takového.
Je hranice, kterou bys nepřekročila.
Jasně. Pořád jsi chodila do školy, i když jsi utekla z domova.
Musí existovat důvod, proč ses rozhodla zrušit to zasnoubení
a odejít z práce.
Tak mi ho řekni.
Prostě jsem se nudila.
Cože?
Příliš dlouho jsem pracovala ve stejné firmě.
Měla jsem toho všeho po krk.
A pak mě napadlo:
„Neunudí mě nakonec i manželství?“
Tak jsem opustila obojí.
- Hej… - Děláš si legraci?
Co máš v plánu teď?
Kdybys neměla plán, neudělala bys takový rozruch, ne?
- Jistěže ne. - Samozřejmě, že má plán!
- V MBTI máš poslední písmeno… - J.
Tak mi řekni, co budeš dělat.
Nejdřív
- se vyspím. - Cože?
- Bude spát. - Vypnu budík
a budu spát, jak dlouho budu chtít.
Taky chci jíst dobré korejské jídlo.
Ty…
A pak?
A pak…
Pak chci chvíli nic nedělat.
To je tvůj plán?
Ano.
Chci být šťastně nezaměstnaná.
Ty se do toho nepleť!
- Myslela jsi to vážně? - Ano.
Myslela jsem to naprosto vážně.
Nedostaneš najíst.
Nemáš právo jíst.
Jsi tak krutá.
Jste hrozně hluční.
- Vzbudili jste mě. - Máš vstávat dřív.
Jsi snad pračlověk? Něco si obleč.
Tohle tělo má být vidět, ne být zakryté.
Nasnídej se.
Někdo tu je.
- Běž. Jsem tvoje starší sestra. - Zjisti, kdo to je.
Kdo je to?
- Sung-hjo. - Vážně?
Pusť ho dovnitř!
Je tam i Mo-um.
- Jsem dojatá. - Obleč se, Tong-džine.
- Přesně tak. - Dobře.
Zakryj se.
Dobrý den.
Jak se daří, teto?
- Vítejte. - Dobré ráno.
- Co? - Dobré ráno.
Podívej se nahoru.
- Ukaž mi jazyk. - Mo-um.
Teplotu a krevní tlak máš v pořádku.
Ještě něco?
Báli jste se, že jsem ji ubila k smrti?
Kdysi jste jí málem zlomila nohu, když utekla z domova.
Měla jsem to udělat.
- No tak. - Vyspala ses?
Co myslíš?
Jistěže ne.
Přinesl jsem ti tvou oblíbenou dýňovou kaši.
Jsi jediný, kdo se o mě stará.
A co já, Sung-hjo? Včera jsem omdlel.
Nestůj tu jen tak.
Ještě jste nesnídali, že?
Já ne.
Já ano, ale klidně si dám ještě.
Tady sedím já.
To je ale štědrá domácnost.
Dceru nechají hladovět, aby nakrmili hosty.
- Jezte. Máme toho spoustu. - Dobře.
Dejte mi misky.
- Polévka je studená. - Je v pořádku.
- Děkuji. - Není zač.
- Přesně tak. Poděl se. - Díky.
Díky za jídlo.
Musíme si promluvit.
Ne, nemusíme. Přišel jsem za tetou Mi-suk.
Pojď se nasnídat, Tong-džine!
Ať to nedělám dvakrát.
Nebudu jíst.
Pojídání sacharidů je zločin a pojídání sodíku trest.
Nesmí mě pokoušet.
To je ale blábol.
Hele, ty blbče. Tofu, kimči, ochucená zelenina a maso.
- Zdravější už to být nemůže. - Tady, zlato.
Díky.
Když chceš být trenérem, měl bys tyhle věci vědět.
Neštvi mě.
Proto pořád propadáš u zkoušek.
To říká ta pravá, ty nezaměstnaná příživnice.
- Prosím? - A je to tu zas.
Nazval jsi mě příživnicí?
Promiň, že jsem se tě dotkl, příživnice.
Tys mě chytil za drdol, ty spratku?
Pusť mě.
Ani náhodou. Ruku pryč z mé hlavy, příživnice.
Pusť mě, nebo uvidíš!
Kam jdeš, mami?
Ta bestie mi vyrvala vlasy.
Kam jde, tati?
To brzy zjistíš.
Pět,
čtyři,
tři,
dva,
jedna.
To se ozývá od nás ze sklepa?
Ano.
Ve sklepě žije legendární bubenice.
Objevuje se jen ve chvílích nejvyššího hněvu.
To je ta bicí souprava,
co jsi kdysi dostal, když jsi chtěl být muzikant?
Máma je vážně talentovaná.
Je dobrá ve všem, kde jde o údery.
To ano.
- Je vážně dobrá. - Jo.
Je jako Ringo Starr.
V bubnování je stejně dobrá jako v mlácení lidí.
Tak už mi to řekni.
Co se opravdu stalo?
Proč jsi dala výpověď a zrušila zasnoubení?
Jen mě drásáš.
Jak mi můžeš sypat sůl do ran, když máš za úkol zachraňovat lidi?
Řekni mi to, ať ti můžu pomoct.
Proč jsi to udělala? Čí to byla chyba?
Kdo, co, kdy, kde, proč a jak?
Pověřila tě máma, ať se mě zeptáš?
Ano. V komoře.
Nechám to být, protože jsi upřímná.
Nedává to smysl.
To by perfekcionistka jako ty neudělala.
Perfekcionistka?
- Já? - Ano.
Neznám nikoho tak pilného, jako jsi ty.
Soutěživost, kuráž, elán,
výkon, pečlivost a vytrvalost.
To všechno v tobě vidím.
Vážně? Příliš mi lichotíš.
To nebyla lichotka.
Jsi posedlá úspěchem,
trápí tě názor ostatních,
- a jsi příliš ambiciózní. - Hej!
To je přesné.
Tak proč by se někdo jako ty
všeho vzdal a vrátil se sem?
To se stává.
Jistě.
Možná někomu jinému.
Ale ne tobě.
No tak.
Vyklop pravdu.
- No tak. - Je za pět minut devět.
Povídej. Co?
Přijdeš pozdě.
- Běž. - Sakra.
- Ještě jsem neskončila. - Ahoj.
Měj se.
Když se budeš takhle flákat,
půjdeš do pekla pro lenochy.
To je mi jedno. Právě teď jsem v nebi.
Jestli takhle vypadá nebe, tak tam nechci.
Jak tu můžeš spát?
Pojď sem na chvíli, Čchösungu.
- Proč? - Chci ti něco říct.
Tak vstaň.
Pojď sem na chvíli!
- Já nechci. - No tak!
Je to důležité! No tak, rychle!
Přestaň vyšilovat, ty magore.
Co je to tentokrát?
Pojď blíž.
- Bože. - Hej.
Víš, co je super?
Ty zrádče.
Jak jsi mě mohl jen tak předat mámě?
Dneska tě oddělám.
Udělal jsem to pro tebe.
Udělal jsi to pro mě?
Vážně?
George Orwell řekl:
„Nejrychlejší způsob, jak ukončit válku, je prohrát.“
Pä Sok-rju řekla:
„Zrádce musí být potrestán smrtí.“
Nemůžu dýchat. Teto Mi-suk!
Co se děje?
- Tu máš, kreténe. - Ty spratku! Co to děláš?
- To bolí. - Bože.
Jsi v pořádku, Sung-hjo?
- Teto. - Jsi blázen!
Chtěla mě zabít.
Bože.
- Jsi zraněný? - Jsem v pořádku.
Rozmazluješ ho, jako by to byl tvůj skutečný syn.
Kéž by to tak bylo!
Jo? Tak proč mě za něj nevyměníš?
To je nápad. Mám být odteď tvůj syn, teto Mi-suk?
Jsem pro. Ale co práce?
Už musím jít.
Bolí to.
Vstávej.
Nemusela jsi mě kopnout.
Měla bys být ráda, že jsem tě neušlapala!
Jsi na mě tak zlá, mami.
Sklapni.
Vstaň a odnes ty koláčky Sung-hjoovi do kanceláře.
Ať si je tam vezme sám!
- Rýžové? - Ano.
Objednala jsem pro tebe rýžové koláčky.
Musíš je rozdat všem v sousedství.
Tak dobře se o mě staráte. Děkuji.
Jak dojemné.
Doháníte mě k slzám.
Vstávej!
Moc mu to sluší.
Na-jun!
Takže klient z Purjong-dongu chce okna jinam?
Ano. Původně chtěl, aby směřovala na východ kvůli rannímu slunci.
Ale teď chce místo toho vidět západy slunce.
Proč pořád mění názor?
Už jsme začali se stavbou!
Zavolal jsem tě, abys uklidila stoly,
ale ty místo toho rovnáš Sung-hjoovy fotky.
- Mjong-u. - Ahoj.
Co říkal klient z Purjong-dongu?
Říkal…
To je nová klientka?
- Vítejte. - Dobrý den.
Co to má být?
Omlouvám se.
Musíte chvíli počkat, protože Sung-hjo telefonuje.
Nedělejte si starosti. Jen jsem přinesla rýžové koláčky.
Dokonce jste nám přinesla rýžové koláčky. Měli bychom vám dát aspoň čaj.
Jsou od mámy. Jen jsem je doručila.
Počkat, vy jste…
ta kamarádka z dětství, o které mi Sung-hjo vyprávěl?
Ano, jsem. Vy mě znáte?
Jistě, že znám! Jsem rád, že vás konečně poznávám.
- Přesně tak. Příští úterý - Ano?
pořádáme zahajovací večírek.
Měla byste přijít.
Dobře.
Napijte se.
Takže vy znáte Sung-hjoa už dlouho?
Máme dlouhou minulost.
Poučte mě, prosím.
Chci vědět vše chronologicky.
- Počkat. - Ne.
Bude to dlouhé.
Víte, že se narodil ve Francii?
Ano.
Všechno to začalo v roce 1995.
Letní den,
když byla hlína na hřišti žhavá jako uhlí.
- Bonjour. - Sung-hjo.
Byl to den jako každý jiný.
Přišla jsem zvenku, a před domem stál kluk.
Byl to Sung-hjo.
- Buďte kamarádi, ano? - Dobře.
Pozdrav, Sung-hjo.
Ahoj. Jak se jmenuješ?
Byl malý a neuměl ani korejsky.
Pořád se schovával za svou matku.
Tehdy mi to došlo.
Pozdrav.
Musím tomu křehkému chlapci pomoci.
Nechám vám ho tu.
Ničeho se nebojte.
Teta Hje-suk nechala Sung-hjoa v naší péči,
když nastoupila na ministerstvo zahraničí,
protože moje máma
- kdysi pracovala jako chůva. - Vítej.
Jsi tak roztomilý.
- Je rozkošná. - Ty malý spratku.
Tehdy jsem se o něj začala starat.
Chce být moje děťátko král, nebo princ?
Ne, počkej.
Měl bys být princezna.
Tohle je tvůj hrad.
Zapojila jsem ho do kreativní hry.
Je obrovský, že?
Potřebuješ čůrat, děťátko?
Chránila jsem jeho důstojnost a starala se o jeho hygienu.
Po tomhle vyrosteš.
A po tomhle budeš mít silnější zuby.
Podporovala jsem i zdravé stravovací návyky, aby byl dobře živený.
Tohle je zdravé.
Jez, zlatíčko.
Všichni na něj buďte hodní.
Nemáte s tím problém,
že ne?
Přispěla jsem k jeho sociálnímu rozvoji mezi vrstevníky.
Ano, myslím, že máme dost.
Jdeme, zlato.
Dokonce jsem ho poučila i o financích.
Prakticky jsem Sung-hjoa vychovala.
To si myslíš ty.
Nechoď ke mně do práce a nešiř o mně fámy.
Měl bych tě zažalovat za šíření pomluv.
Takový nevděčník.
Měl bys mi to splatit, ne mě žalovat!
Má pravdu.
Nevěřte jí. Všechno, co říká, je lež.
Je to chorobná lhářka.
Ani náhodou. Nezní to jako lež.
Má to dějový oblouk.
- Ano, to má. - Ano.
Ale je to zkreslené.
Tahle holka
byla první blázen, kterého jsem v životě potkal.
Blázen?
Sung-hjo, to je moje stará kamarádka, Mi-suk.
A ta dívka je její dcera, Sok-rju.
Je stejně stará jako ty.
Ahoj. Jak se jmenuješ?
Jsi špinavá.
Poznal jsem to už při našem prvním setkání.
- Ahoj, Sok-rju. - Ahoj!
Byla tak agresivní.
Jsi moc roztomilý.
Bylo to příliš.
Fuj.
Chce moje děťátko být král, nebo princ?
Oba mě znáte.
Potřebuju být sám.
Je to lepkavé.
Ale ta holka…
- Tohle je tvůj hrad. - …mi nedala pokoj.
Je tak velký!
Narušovala mou klidnou samotu.
Potřebuješ čůrat, zlato?
Hej!
- Sexuálně mě obtěžovala, - Mami! Mluví korejsky!
takže jsem se musel ozvat.
- Nesnáším fazole. - Prý že mě naučila korejsky.
Tady.
Dej si fazole, Sung-hjo.
Dávala mi věci, které sama nechtěla.
Nemám je rád.
Děťátko by nemělo být vybíravé.
Jez, dítě moje.
Kdo bude pikat?
Moje děťátko.
On bude pikat.
- Červená, zelená. - Pikat bude on.
Červená…
Všem říkala, ať jsou milí,
ale pořád jsem musel pikat.
Jdeme, zlato.
Přesně tak. Pak mi dokonce začala krást peníze.
Pomstím se.
Veškeré mé kapesné
utratila za čokoládu a zmrzlinu,
která skončila v její puse.
Říká kluk, který si ani neuměl sám dojít na záchod.
Ty jsi ten úchyl, co za mnou chodil na záchod.
Chtěla jsem ti pomoct.
Neuměl sis rozepnout kalhoty
- a vždycky ses počural. - Bože.
Přestaň plácat nesmysly.
Říkal jsem, že jsem se postříkal vodou.
Nevypadalo to jako voda.
Bože.
Ach bože.
Ještě jsem Sung-hjoa neviděla chovat se tak dětinsky.
Ani já ne. Ale když spolu chodili i na záchod,
je jasné, že jsou blízcí přátelé.
Už deset let čtu milostné příběhy
- od fanfikce po fantasy romány. - Jo?
A je tu jeden motiv, který mě přivádí k šílenství.
Nenahraditelný kamarád z dětství.
O co jde?
Měli by začít hledat anglickou školku.
Víš, jak drahé jsou anglické školky?
A přesto moje žena chce, aby tam naše dvojčata chodila!
Hej, kam jdeš? Neskončil jsem!
Tady Jun Mjong-u.
Dobrý den.
Prosím?
- Slyšela jsi to? - Co?
Dcera majitele restaurace Root byla nevěrná snoubenci,
takže je po zasnoubení.
Jistě, že jsem o tom slyšela. Všichni to už vědí!
- Já to věděla. - Páni.
Nevychloubala se Mi-suk, jak skvělou práci má její dcera v USA?
Prý ji vyhodili. To ji naučí tolik se nechlubit.
Já vím.
Byla jsi na nákupu, Mi-suk?
Ano. Chci něco nasekat na kousky.
Co budeš sekat?
Ještě nevím. Možná zeleninu,
možná nějakého nešťastníka.
REALITY HJERUNG
Ahoj, Mi-suk.
Dobře, Hje-suk. Dobře.
Uvidím, co se dá dělat. Dobře.
Na shledanou.
Páni.
Proč jsi tak rudá?
Zatracené drbny.
Mají svůj den.
Pomlouvaly mě za mými zády!
Jsou nejhorší.
Když jsi to nechtěla,
neměla jsi mlátit svou dceru před všemi mlátit.
Chci říct,
měla jsi ji ukáznit v soukromí svého domu.
Co říkala Hje-suk?
Řekla mi, že pozvala sestry Hihi
na Sung-hjoův večírek.
Jong-hi, Sun-hi, Čong-hi a Min-hi?
- Ano, ty. - Proč by zvala ty nafrněné holky?
Nepamatuješ si, jak jim Hje-suk říkala o Sung-hjoově
nové kanceláři?
Proč o tom vykládala lidem, se kterými si ani není blízká?
„Páni, vy jste o tom nevěděli?“
„Moje dcera pracuje pro Greip.“
„Navíc se vdává
a svatba bude v USA.“
„Můj zeť je mezinárodní právník.“
Dnes je šílené vlhko.
Tak samolibě jsem nikdy nemluvila.
„Mezinárodní právník. Greip.“
- „Mezinárodní právník…“ - Ach.
- Tak dost! - Uklidni se.
Západy slunce jsou v Koreji nejlepší.
Hotovo.
Výborně! Co to bylo za super trik?
Je to hračka.
Jen dovednost pro přežití v zahraničí.
Aha.
Kde je Sung-hjo?
Proč bych volala tomu blbci?
Kde jsi, Sung-hjo?
Nezvi ho sem!
Jestli máš padla, přijď k Sok-rju.
Jak „proč“? Povečeříš s námi.
Dobře, zatím.
Přijde?
Ne, řekl, ať se napucneme bez něj.
Sok-rju.
Máš něco k pití?
Ne.
Doma máme lepší sodžu.
Potřebuju ho do restaurace.
Nechci vidět Sok-rju.
Vážně?
Já jsem rád, že je zpátky doma.
Vážně?
Taky se ti líbí, jak se jen válí a nic nedělá?
Vaří se mi krev, jen na to pomyslím.
Taky mám pocit, jako bych prošel hurikánem.
Moje srdce je na kusy, jako by ho zasáhla přírodní katastrofa.
Tak proč si se Sok-rju nepromluvíš?
Vsadím se, že před námi něco tají.
Přiměj ji, aby ti řekla všechno.
Nech ji být. Co je to s tebou?
Jak můžeš být tak lhostejný? Jako by byla cizí.
Jako by to nebyla tvoje dcera.
To je přes čáru!
Říkám pravdu.
Dřepíš tu, jako by se nechumelilo,
zatímco já jsem jako na ostří nože.
Zase mlčíš.
Vyhýbáš se problému jako vždycky.
Bojím se jí zeptat.
Bojím se, že to zasnoubení padlo,
protože jsem té rodině nebyl dost dobrý.
To bylo super.
- Jsem v tom dobrá, že? - To jsi!
- Nejsem úžasná? - Jsi.
Bylo to jako sledovat cirkus.
To bylo těžké.
- To jo. - Že?
Ukaž mi to znovu!
Jste moc hlučné. Slyšel jsem vás až na ulici.
- Ahoj. - Máme tu nezvaného hosta.
Zkazil jsi atmosféru.
Kšá!
Koupil jsi něco k pití?
Jistěže ne.
Neumíte se bavit.
Poslyšte. V tak krásný jarní večer potřebujeme pivo.
- Mám ho koupit? - Kašli na to.
Já pro něj dojdu.
Díky.
Nebo mám k těm šalotkovým plackám vzít rýžové víno?
Já si dám pivo.
Sklapni.
Nemáš moc práce?
- Už se zase hádáš? - Ne, já jen…
Předtím to vypadalo vážně.
Jestli chceš dál lhát, jdi domů.
Proč jsi sem vůbec přišla?
Pozor na pusu.
Táhla jsem se s tím až sem.
- Měl bys být vděčný. - Sung-hjo!
Chci říct, pane Čchö. Musíme si promluvit.
Ten projekt budovy se odkládá? Proč tak najednou?
Kvůli vyšším nákladům na materiály a stavbu.
Byl odložen na neurčito.
Nezaplatí nám, dokud stavba nebude pokračovat.
Co budeme dělat? Ještě musíme pokrýt spoustu výdajů.
Dostaneme zaplaceno za to centrum mládeže v Songdžinu.
Říkali, že nám zaplatí příští rok kvůli problémům s rozpočtem.
Ekonomika je asi vážně špatná.
Taky nemáme nové klienty.
Něco se stalo, že?
Něco se děje přímo tady.
- Pálí se to. - Ale ne.
Sakra, je to spálené.
Jsem ráda, že nemáš žádné starosti.
Dáš si?
Mám jíst tohle?
Ne, udělám ti novou.
Uhni. Vyrobím si vlastní.
Ani náhodou.
Právě jsi urazil mou hrdost.
Jen abys věděl, jsem známá jako Šéfkuchařka Pä.
Měla jsem dokonce vlog specializující se na korejskou kuchyni.
Aha.
Nevěříš mi?
Ukážu ti to.
Jak dlouho chceš odolávat?
Podařilo se ti je zdržet na dva dny,
ale tví rodiče a Mo-um se nepřestanou ptát,
proč jsi to udělala.
Nepřestanou se ptát.
A co ty?
Zeptáš se?
Nejsem zvědavý.
Je mi to jedno.
Stejně ti to nikdy neřeknu,
i kdybych to řekla všem ostatním.
Fajn.
Ale stejně,
tetu Mi-suk bys neměla nechat čekat moc dlouho.
Je to tvá matka.
Co je?
Poprosila tě o to máma?
Co?
- Hej. - Ty malá kryso.
Připrav se na druhé kolo.
Pusť mě, ty magore.
Říkala jsem, ať jsi ve střehu.
No tak, vážně to bolí.
- Počkat, já… - Ty mizero.
Vážně to bolí.
MŮJ ZEŤ
Nezvedá to.
Proč schováváš telefon?
Komu jsi volala?
Asi mě neslyší.
Snad už nehluchneš?
Jdeš zítra na Čchösungovu zahajovací oslavu?
Samozřejmě.
Počkat, ty tam jdeš taky?
Jsem pozvaná, takže…
Ne. Proč bych tam chodila?
Jsem tu jen pár dní, a už je mi z něj zle.
To je prostě Sung-hjo.
- Hej, co to děláš? - Co ses snažila schovat?
Hned mi to vrať!
Mami.
Ty jsi mu volala?
Ano.
Co? Udělala jsem něco špatně?
Řekla jsem ti, že je konec, mami!
Neříkáš mi všechno,
tak jsem se ho chtěla zeptat.
Co to děláš? Přestaň!
Už mu nikdy nevolej.
Ty malá…
Co to…
Smazala jeho číslo? Bože.
Vážně na ten rozhovor musím?
Není to kvůli reklamě. Vím, že je nesnášíš.
Je to o sociální odpovědnosti.
Toho reportéra zajímá ten dům pro seniory, co jsme postavili.
Opravdu?
Co vůbec čteš?
Studuji precedenty.
Měli by za ten návrh zaplatit.
Poptám se
a seženu si právníka.
Pomohlo by to?
Ve smlouvě není uvedeno, kdy má být poplatek za návrh zaplacen.
I tak bych měl zkusit všechno.
Mám obavy ohledně těch půjček.
Sung-hjo.
Bylo ukvapené, že jsme si založili vlastní kancelář?
Počkat.
To bude ten reportér.
Jde špatným směrem.
Co to…
Je to tu nebezpečné, paní.
Musím to posbírat.
Taková škoda.
Dovolte. Počkejte tamhle.
Počkejte tady, madam.
Omlouvám se.
Děkuji.
Pan Čchö Sung-hjo?
Pospěšme si.
Jistě.
Bože.
Kola jsou prošoupaná a náprava křivá.
Podařilo se mi ho vyvážit, ale nevydrží to dlouho.
Kam jdete?
Vozím je do sběru.
Za kolik je prodáváte?
Dřív jsem dostávala 130 wonů za 1 kg,
ale teď dostávám míň než 100 wonů.
Připravila jsem vás o spoustu času.
Děkuji za pomoc.
Zvládnete to sama?
Budu v pořádku. Dělám to každý den.
Tak buďte opatrná, madam.
Pojďme udělat ten rozhovor.
Chcete tlačit, nebo táhnout?
Budu tlačit.
Pomůžeme vám.
- Připraven? - Ano.
Kde vězí?
To snad není možné.
Prosím?
Chcete trochu vody? Myslel jsem, že nechcete.
O tom nemluvím.
Za tolik papíru dostala jen 3 000 wonů.
Já vím.
Bylo to těžké i pro dva dospělé muže.
Jak to zvládne každý den?
Život je těžký.
Už tu nejsi potřeba.
Sok-rju vždycky pracuje sama?
Myslí si, že všechno vyřeší sama, že?
To je ale namyšlená egoistka!
Typická Korejka. Workoholička.
Všechno je pro ni soutěž,
bere to moc vážně.
Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Hjon-džune.
Vážně…
tě teď potřebuju.
Hjon-džune.
Poslední zastávka.
Prosím, vystupte.
Promiňte.
Děkuji, pane.
Není zač.
Dobrý den, pane.
Pracovali jste spolu v Čangju Architecture, že?
Je to nejlepší architektonická firma v Koreji a 11. na celém světě.
Můžu se zeptat, proč jste odešli tak brzy?
V Čangju jsem se naučil základní principy architektury.
Naučili mě všechno, co jsem potřeboval, abych se uživil.
Ale protože je to obrovská společnost s mnoha odděleními,
neměl jsem kontrolu nad vším.
Přesně tak.
Čím jsem měl víc zkušeností,
tím víc jsem chtěl na projektech pracovat sám
od začátku do konce.
Dosáhl jste úspěchu v náročném oboru
a brzy otevřete vlastní architektonickou firmu.
Jaký je to pocit?
Upřímně toho lituji.
Prosím?
O čem to mluvíš?
Několikrát denně pochybuju o svém rozhodnutí a přemýšlím,
jestli jsem se rozhodl správně.
Ale pořád si myslím, že je lepší litovat,
že člověk něco udělal, než že to neudělal.
Omlouvám se. Musím to vzít.
To nic.
Nemá to žádný skrytý význam.
Kdy se vrátíš?
Pozítří.
Mám službu a seminář.
Zapomněl jsi na Sung-hjoovu zahajovací slavnost?
Měl sis udělat čas.
Neměl jsem na výběr.
Pošlu mu květiny a zavolám mu.
Dělej, jak chceš.
Kdy máš další práci?
Už je to měsíc, co ses vrátila z Tuniska.
Až to bude, tak to bude.
Proč? Chceš se mě už zbavit?
Řekni, až to budeš vědět.
GRANÁTOVNÍK
Co tady děláš?
Proč jdeš domů tak pozdě?
Zeptala jsem se první.
Vyspi se.
Hej!
Co?
Vezmi si to.
Granátovník?
Na zítřejší slavnost.
Je to jedinečný dar.
Bude ti připomínat mě.
Můžu ho vyhodit?
Ano, můžeš,
ale granátová jablka symbolizují hojnost.
S každým listem, který upadne, bude tvá firma chřadnout.
Chceš mi přinést smůlu. Odvolej to.
Dárek nemůžeš vrátit. Nech si ho.
Přines ho zítra. Je moc těžký.
Zítra tam nejdu.
Proč? Máš hodně práce?
Ano. Strašně moc práce.
Pozdravuj ode mě pana Juna.
Kde to je?
Vím, že jsem ji dala někam sem.
Co hledáš? Přijdeš pozdě.
Moji brož.
Tu, kterou jsi mi kdysi koupila, s perlou uprostřed.
Jo, tahle?
Proč ji hledáš?
Chci si ji vzít na tu slavnost.
Přijdou tam mé spolužačky.
Vždycky jsou vyfiknuté.
Není ta brož stará a otlučená?
Říkalas, že je to zlato.
Zlato nečerná, takže to nevadí.
Půjdeš v těchhle šatech?
Vypadá to divně? Mám se převléct?
Ne, to je dobrý.
Kam jsi ji dala?
Kdybych to věděla, už bych ji našla. Kde by mohla být?
Je to zvláštní.
Podívám se. Někdy ostatní dokážou najít věc rychleji.
Dívala ses sem?
Měla jsem ji na hanboku na svatbě tvé sestřenice.
Tak kde je?
Tady?
Někam jsem ji založila.
Mami.
Proč jsi nepoužila tu kosmetiku, kterou jsem ti poslala z USA?
Schovával jsem ji pro zvláštní příležitost.
Koupila jsem ji už dávno!
Nemůže se používat po datu spotřeby.
Vrať to tam.
Nemám čas se s tebou hádat.
Mám zpoždění. Musím jít.
Tak já běžím.
SÉRUM PRO JASNOU PLEŤ
Ach jo.
GRATULACE
Ahoj, tady jsi!
- Díky, že jsi přišel. - Samozřejmě.
Pojďte dovnitř, děvčata.
- Bože! - Sung-hjo.
- Díky, že jste přišli. - Je to úžasné!
Je to nádhera.
Ta budova vypadá úžasně.
To mi povídej.
Vypadá úžasně.
Běž dovnitř.
Nemůžu uvěřit, že ten vybíravý kluk vyrostl v tak úspěšného muže.
Jsem na tebe pyšná.
Já jsem ředitel jen na oko.
Tohle je skutečný šéf.
Dobrý den, madam.
Rád vás konečně poznávám.
Tohle je Sung-hjoova matka, ne já.
Já jsem jen její kamarádka.
Jsem So Hje-suk.
Těší mě.
Moc se omlouvám, madam. Jmenuji se Jun Mjong-u.
Když se na vás tak dívám,
je mi jasné,
po kom je Sung-hjo tak hezký.
- Vážně? - Ano!
To slýchám často.
Teto Mi-suk, kde je Sok-rju?
- Ona… - Hje-suk!
- Hje-suk. - Jong-hi.
- Ahoj. - Opravdu jsou tady.
- Co teď? - Vítejte.
- Ahoj! - Ahoj.
To je můj syn.
- Pozdrav. - Ahoj.
- Bože. - To jsou mí přátelé.
- Díky, že jste přišli. - Pamatujete si na mě?
Těší mě.
Hje-suk, Mi-suk, Čä-suk a In-suk.
Už je to dlouho, co jsem vás všechny viděla.
Ano, už je to dlouho, co se sestry Hihi a Suksuk sešly.
Taková nevkusná jména!
Nevím, proč jsme si ty přezdívky tehdy dávaly.
Díky, že jste přišly.
Jistě, přišly jsme oslavit dobré zprávy našich přátel.
Ty nemáš taky dobré zprávy, Mi-suk?
Nebude se Sok-rju vdávat?
No, totiž…
Ty to nevíš? Zasnoubení bylo zrušeno.
Ale, ale. Bylo zrušeno?
To jsem nevěděla.
No,
oznámila jsem to ve skupinovém chatu,
lidé posílali svatební dary, asi jsi to přehlédla.
Určitě to četla.
Neříkala jsi, že obřad bude v nějakém luxusním letovisku na Havaji?
Co se pokazilo?
Nic se nepokazilo.
Jsme opatrní, protože manželství je velká věc.
Měli jste být opatrní
už před zásnubami.
Nebuďte tak staromódní.
Nebyla zasnoubená s králem z dynastie Čoson.
Časy se změnily.
Není zločin změnit názor.
Jistěže ne. Je to lepší než se provdat
a potom se rozvést.
- Že? - Samozřejmě.
- Je to tak lepší. - Vaše myšlení
jsou ještě trapnější než ty přezdívky.
Nemyslela jsem to tak.
Nekažme si den a promluvme si o něčem jiném.
Dobře. Připijme si na to.
Ráda vás vidím.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Omlouvám se. Měl jsem tam být.
To nic. Vím, kolik máš práce.
Dobře. Už musím jít.
Dobře. Dobře jez.
OTEC
Mi-suk usilovně předstírala, že je vše v pořádku.
Vždycky byla taková.
Velká snobka, i když má houby.
Ale je mi jí líto.
Byla stejně chytrá jako Hje-suk,
ale moc chudá, aby šla na vysokou.
Pořád jí hraje druhé housle.
Myslí si, že úspěch její dcery jí vynahradí její vlastní selhání?
„Úspěch její dcery“?
To zrušené zasnoubení moc velký úspěch není.
Máš pravdu.
Jak se říká: „Jaká matka, taková dcera.“
Přesně tak.
Myslel jsem, že nepřijdeš.
Rozhodla jsem se, že se na chvíli zastavím.
Má to cenu?
Máš tu spoustu hostů. To ti přeju.
Díky.
Zůstanu tady. Můžeš sem zavolat mámu?
Pořád jsi můj host.
Dokonce jsi mi koupila dárek.
Přinesl jsi ho sem?
Nemůžu ho vyhodit, ne?
Asi máš hlad, ne?
To nic. Jen pozdravím mámu a půjdu.
Co je to s tebou?
Něco se děje.
Rozhlížíš se, jako bys provedla něco špatného.
- Ne, neprovedla. - Pořád to děláš.
Někdo tě honí?
Jsem v pohodě.
Vážně?
Tak tady počkej.
Přivedu ti mámu a přinesu jídlo.
Vážně jsem v pořádku.
Objednali jsme drahý catering, ochutnej.
Sok-rju.
Mami.
- Co tady děláš? - Nesu ti tohle.
Našla jsem ji, když jsi odešla.
Proč jsi to nosila až sem?
Říkala jsem si, že to oceníš.
Víc by ti to slušelo…
Měla bys jít.
Čchössung mi chtěl něco dát.
Promluvíte si pak!
Co se děje?
Lidi budou mluvit, když tě tu uvidí.
Mami.
Ty se za mě stydíš?
Mi-suk.
Ach, to je Sok-rju.
Ahoj, Sok-rju.
Půjdou domů, chtěla jsem je vyprovodit.
Jistě.
To je Sok-rju?
- Páni. - Ahoj.
Ty musíš být dcera Mi-suk.
Těší mě.
Jsme spolužačky tvé matky ze střední.
Jsem ráda, že jsme vás potkaly. Chtěla jsem vám ji představit.
Pozdrav mé přátele.
Dobrý den, já jsem Pä Sok-rju.
- Dobrý den. - Je krásná.
Říkala jsem vám, že pracovala pro Greip, že?
Ale nedávno dala výpověď.
Je to prestižní firma.
Ano, ale teď je nezaměstnaná.
Jen žertuju!
Dává si pauzu před další prací.
Usiluje o ni ještě lepší firma.
Vážně? Jaká firma?
Nestíhám to sledovat.
Řeknu, až bude rozhodnuto.
Vrací se do Ameriky?
Samozřejmě. To je její domov.
Chci s ní strávit co nejvíc času, když je tady,
a vykrmit ji pořádným jídlem.
Je hrozně hubená.
- Že jo? - Ano.
Když jim řekla, že končí,
nabízeli jí víc peněz, aby zůstala.
Ale stejně se rozhodla, že půjde za lepším.
To je dobře.
Jsi dobrá lhářka.
Cvičila sis to předem,
abych tě neztrapnila?
Nelhala jsem.
Vrátíš se do Ameriky.
- Co? - Koupím ti letenku.
Takže se sbal a hned se vrať do Ameriky.
Ty mě tady nechceš, že ne?
Nechtělas, abych se vrátila.
Proto ses zbavila mého pokoje.
To s tím nesouvisí.
Proč fňukáš kvůli pokoji jako děcko?
Ten pokoj mi říká vše, co potřebuju vědět.
Vůbec jsi nechtěla, abych se vrátila!
Přesně tak! Tak si sbal věci.
- Mami! - Nepůjdeš?
Tak to udělám za tebe. Kde máš tašku?
Co to děláš, mami?
- Pusť to. - Nedělej to.
Nikam nejdu!
- Jdeš. - Ne, nejdu!
- Říkám, že nejdu! - Pusť mě!
Zbláznila ses?
To si piš.
To ty jsi mě dohnala k šílenství.
- Co jsem provedla? - Musíš se ptát?
Proč děláš, jako bych spáchala nějaký velký zločin?
Hej.
Jak jsi mi to mohla udělat, po všem, co jsem udělala, abych tě dobře vychovala?
Brala jsem to tak,
že snesu svůj ubohý život,
když se tobě bude dařit.
Co na tom, že je můj život, jaký je?
Moje dcera má skvělý život.
Jak jsi mě mohla takhle zradit?
Vrazila jsi mi kudlu do zad!
Zrušením zasnoubení a výpovědí v práci
jsem tě zradila?
Ano, přesně tak. Nechci tě ani vidět.
Celý den spíš a děláš blbosti.
To tě nikdy nenapadlo,
jak moc jsem byla nevyspalá?
Nebo jak málo jsem se celé ty roky bavila,
že teď dělám blbosti?
Každý to má těžké. Nejsi výjimečná.
I pokud je to tak,
nemůžeš být na mé straně?
Mami!
Vrátila jsem se domů vyčerpaná.
Víš, jak jsem dřela.
Tak proč mi neřekneš,
že jsem odvedla dobrou práci
a nenecháš mě si dát pauzu?
Vím, jak tvrdě jsi pracovala.
Proto jsem naštvaná!
Zatímco ostatní za pobyt v USA platili,
ty jsi získala plné stipendium
a sama sis vydělávala na živobytí.
Ale teď všechna ta tvrdá práce přijde vniveč.
Nemůžu to tak nechat.
Jsi moje drahá dcera.
Jsi moje pýcha a radost!
Proč musím být…
Proč musím být tvoje pýcha a radost?
Nemůžu být aspoň pro jednou tvoje dcera,
bez ohledu na to, jak jsem nedokonalá?
Proč ti musím vynahrazovat tvůj život?
Bože.
Vypadáš jako duch z hororu.
Vyděsilas mě.
Jak jsi věděl, že jsem tady?
Nemáš představivost, abys šla někam jinam.
To hřiště je teď o tolik hezčí.
Je to tu jako Disneyland.
Co zkusím dalšího?
Chceš se mnou na houpačku?
Ne, ale posluž si.
Sama na houpačku nemůžu.
Co prolézačka?
Jasně. Tam ses vždycky bál.
To není pravda.
Pořád se bojíš.
- Nebojím! - Bojíš.
Co je na tom tak děsivého?
- Hledáš mě? - Polekal jsi mě.
Kdy jsi vylezl nahoru?
Pořád si myslíš, že jsem ten malý kluk, kterého jsi znala?
Ne, teď jsi veliký chap.
Jsi vysoký stařík.
No jasně. Už je mi 34.
To to letí.
Když jsem byla malá, byla tahle prolézačka obrovská.
Pamatuješ, co jsi vždycky říkala, když jsi byla na vrcholu?
Říkala jsi, že chceš jíst mraky jako cukrovou vatu
a chřoupat hvězdy jako bonbony.
Vzpomínám si.
Myslela jsem, že budu jednou dost vysoká na to, abych se dotkla nebe.
Ale nejde to.
Prší.
S tebou je ale kříž.
Koupil jsi jen jeden deštník?
Jo, nerad kupuju deštníky.
Koupil jsi jen malý. Pusť mě pod něj.
Jdi pryč.
Smiř se s tím.
Říkal jsem, abychom slezli!
Ani náhodou. Chci si ještě hrát!
- Hej. - Proč se směješ?
Napadlo mě něco legračního.
Pamatuješ,
jak jsem tě tu nechala samotného a utekla,
když jsme byli malí?
Celou noc jsi tu bulil,
dokud tě nezachránili pobudové, co si sem přišli zakouřit.
Byli to fajn kluci.
„Fajn kluci“?
Byli to pobudové!
- Ne, nebyli. - No tak.
Byli to pobudové, co si sem přišli zakouřit.
Takže si taky pamatuješ,
že tamhle býval kolotoč?
Jednou…
jsem se o něj praštila do hlavy
a měla jsem velkou bouli, vypadala jsem jako mimozemšťan.
Nemohla jsem se ani podívat…
Nemohla jsem se ani podívat do zrcadla.
Děti říkaly, že když se kolotoč pořádně roztočí,
změní se ve stroj času.
Vážně jsem tomu věřila.
Proto jsem…
Je to legrace, až mi tečou slzy.
Pořád prší.
Vyber si jen jedno.
Co?
Nenuť se do smíchu, když se ti chce brečet.
Taková husa.
Naprostá husa.
Fuj, máš rukáv od nudlí.
To nejsou nudle, ale dešťová voda.
Déšť to všechno smyl.
Smyl se ti i make-up. Vypadáš hrozně.
Koho to zajímá? Kvůli tobě nemusím vypadat dobře.
Slyšels naši hádku, že?
Křičela jsi příliš nahlas, abych to neslyšel.
Jsi tak otravný.
Zapomeň na to.
Už jsem zapomněl.
Máma mě nenávidí.
Ty ji teď taky nenávidíš.
Není smutné,
že i v mém věku pořád nenávidím mámu?
Věděla jsi to?
Stejně jako je Měsíc satelit Země,
nenávist má vlastní satelity.
Vysoká očekávání, víra,
a láska,
to vše je propojené.
Když něco z toho opustí oběžnou dráhu nebo změní směr,
změní se to v nenávist.
Nemůžeš někoho nenávidět, když ho nemáš ráda.
Co je?
- Viděl jsi to? - Co?
Padající hvězda.
Právě tady spadla hvězda!
To se ti jen zdálo.
Vím, co jsem viděla!
Podívej! Tamhle byla další!
- Viděl jsem ji. - Že jo?
- To je super. - Něco si přej.
To je dětinské.
Co sis přál?
Aby moje firma nezkrachovala.
Vím, že se jen předvádíš.
Proč by tvá firma…
Něco se stalo, že?
- Mám pravdu, že? - Jsi tak agresivní.
Já jen,
šel jsem do velkého rizika,
a bojím se, že si nabiju.
Nemáme nové klienty
a nedostaneme zaplaceno za návrh.
Jdeme.
Teď? Kam?
Řekni mi, kdo ti dluží peníze. Přinutím je, aby je vyplázli.
Jak to uděláš?
Nedám jim pokoj.
Měla jsem si nechat udělat děsivý tetování.
Už vím. Obléknu si šaty se zvířecím vzorem.
Máma určitě nějaké má.
Ty jsi vážně číslo.
Tak kam mám jít?
Ke stánku s občerstvením.
Dáme si udon.
Hej.
Čteš mi myšlenky?
Jak jsi věděl,
že jsem si přála, aby ten stánek poblíž zůstal otevřený?
Kdo by si přál něco takového?
Já.
Až sníme udon, půjdeme pro ty peníze.
Teď už nesmím zkrachovat.
Budu se tím muset prokousat.
Proč?
Protože tě nechci vidět v leopardích šatech.
Bojíš se, že budu moc sexy?
Víš, co by se stalo, kdyby sis je oblékla?
Zastřelili by tě lovci.
Chceš umřít, zahynout, nebo vypustit duši?
Radši si dám udon.
Sok-rju.
Kam šla tak brzy?
JUN MJONG-U
- Pane June. - Ano?
Mluvila jsem s klientem z Purjong-dongu,
a rozhodl se nechat okna směrem na východ.
Vážně? Jak jste ho přesvědčila?
Prostě jsem mu řekla, že okna na východ
přinášejí bohatství a peníze.
Co?
Opravdu to zabralo?
Ano.
Ale kde je Sung-hjo?
Moc mi chybí.
Nevím. Celý den tu nebyl.
Ano, dejte to sem.
JUN MJONG-U
Jsi doma, Sok-rju.
Rychle se převlékni, ať si dáme večeři.
Nemám hlad.
Mami.
Mami!
Proč nikdy nevoláš tátu?
Jasně, tati. Mami!
Co se stalo s mým pokojem?
Buď už zticha.
Běž si umýt ruce.
Tvoje máma o to požádala Sung-hjoa.
Co se děje, teto Mi-suk?
Mám pro tebe zakázku, Sung-hjo.
- Můžeš Sok-rju přestavět pokoj? - Cože?
Nemůže spát ve skladišti jako nějaký kufr.
Ať už je to na pár dní nebo měsíců, zaslouží si pokoj.
To z celého srdce schvaluji.
Chci zelené zdi
se vzorem stromů.
Máte něco takového?
Samozřejmě.
Je to staromódní design,
ale držte se ho co nejblíže.
Myslím, že máme všechno, co potřebujete.
Díky.
JUN MJONG-U
Kam máme dát tohle?
Dejte to ke zdi, prosím.
- Sem? - Ano.
Měla jsi mi říct, že mi chceš předělat pokoj.
Chtěla jsem, ale ráno jsi tu nebyla.
Kde jsi byla celý den?
Tak různě.
Jistě měla nějakou práci. Jdeme jíst.
Podívej se na to.
Tady.
Jez.
- Med. - Díky.
Díky za jídlo.
Proč jsi uvařila rýži s mušlemi? Nebyla drahá?
Nedělej si starost.
Pro mou dceru není nic příliš drahé!
Jez.
Je to vynikající.
Je to naprosto vynikající!
Že jo?
Dej si dušená žebírka.
- To je neuvěřitelné. - Taky ti to chutná, že?
- To je lilek. - Dej si.
- Tvůj oblíbený. - Dám ti ještě.
Zpomal, ať se nezalkne.
Nemlať mě!
Co je to za šťastnou rodinku?
Jdeš právě včas. Umyj si ruce.
Víš, že držím dietu, mami.
Mlč a jez.
Jestli se zase pohádáte, vykopnu vás.
- Sedni. - Dobře.
Ochutnej i tohle.
Neslyšel jsi, že máma říká, ať si umyješ ruce?
Měl by sis je umýt v koupelně.
Dej to Sok-rju.
Tady máš. Jez.
Je to moc dobré.
Vážně.
Vždyť je půlnoc.
Co ty hvězdy na stropě?
Neměla bys mi nejdřív poděkovat?
Jsi tak pečlivý.
Jak jsi vůbec dokázal napodobit ty hvězdy na stropě?
Jen hvězdy? A co všechno ostatní?
Všechno ostatní taky.
Použil jsi na můj pokoj nějaké kouzlo?
Vrátil jsem čas.
Stůl, kde jsi psala milostný dopis svému nadřízenému.
Postel, na které jsi plakala, když tě odmítl.
Deku, kterou jsi vzteky nakopla.
Obnovil jsem tvou trapnou minulost.
Sakra, na všechno si vzpomínám.
Ne, dost! Vraťte se do říše podvědomí!
Nesmím si vzpomenout na všechny ty trapné zážitky!
Mám na tebe prosbu.
Nezapomínej si pořádně zatahovat závěsy.
Cože?
Jsem rozrušená. Je horko.
Počkat, cože?
Co tam děláš?
To je ten důvod.
Nechci vidět nic nepříjemného, když otevřu okno.
Například tebe, jak ráno
vylézáš z postele.
Na chvíli jsem ti byla vděčná.
Ale zapomeň na to. Jdu k tobě.
Mimochodem,
proč řešíš, jaký máš výhled?
Vždyť tam ani nebydlíš.
Zase tu bydlím.
Cože?
Teď tu bydlím.
NENÁVIST
LÁSKA
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Víš, že lidé, kteří chodí do práce, přes den pracují, že?
Co budeme dělat?
Vy mě tu oba necháte?
Chci to udělat.
Přihlásil ses do soutěže na přestavbu
tělocvičny a školní budovy?
Jaký byl váš původní sen?
Můj sen?
Převážíme urgentního pacienta.
Asi se snaží uvolnit cestu.
Kdybys zase mohl plavat,
byl bys stejně architektem?
Co je na té staré časové kapsli tak zvláštního?
Nezajímá tě, co tam je?
Říkala jsem nedělej to!
Tak si pro to pojď.
Překlad titulků: Tereza Wong