DRAGOSTEA DE ALĂTURI
VREI NIȘTE PIEPT DE PORC?
Ce caut aici?
Tu ce crezi? Speli grătare.
Asigură-te că le cureți bine!
Astea nu sunt curate deloc.
Cum am putut să cred că nebuna
mă duce într-un loc frumos?
Dar e frumos.
Poți să faci sport și să miroși carnea.
Obrăjori de porc, ceafă de porc și piept de porc la grătar.
Aș vrea un parfum așa!
Ești optimistă sau nebună?
Optimist de nebună?
Înțeleg.
E greu, nu?
Totuși,
nu se compară cu ce e la cină.
Baftă!
Stai, pleci? Serios?
- Dă-mi drumul! - În niciun caz!
Nici în ruptul capului!
Dă-mi drumul imediat!
Nu, nu pot! Nu te las să pleci!
- Dă-mi drumul! - Nu.
Suntem o apă și-un pământ azi!
Nu te mai agăța de pantalonii mei!
Atunci nu mai încerca să pleci!
Nu plec, așa că dă-mi drumul odată!
- Promiți? - Da. Dă-mi drumul!
Doamne!
Uite! Deja cheltui salariul la jumătate de normă.
Ești mereu lefteră pentru că-ți iei chestii inutile.
Hei!
Hai să ieșim în weekend!
Ce mai e acum?
Să cureți cadavre la jumătate de normă?
Sigur se plătește bine!
- De ce nu m-am gândit mai devreme? - Ce?
Unde mă pot angaja făcând asta?
- Nu mă așteptam la asta. - Ești un geniu!
De ce să câștigi bani dacă-i irosești?
Ca să-i irosesc, desigur!
Ce-i asta?
Am avut dreptate!
Știam c-o vei găsi prima dacă o ascund aici.
E din aur adevărat, bine?
Să n-o dai altcuiva!
Ce frumoasă e!
EPISODUL 2: URĂ
Trecem la următoarea știre.
Multora li se va părea palpitant.
Săptămâna aceasta are loc un eveniment astronomic spectaculos,
ploaia de meteoriți Eta Aquaride.
Luna fiind în faza de descreștere,
lumina ei va avea un impact minim asupra vizibilității meteoriților.
Totuși, aveți în vedere
că ploaia ar putea afecta vizibilitatea evenimentului.
Hai să mănânci!
- Dacă vremea e favorabilă… - Bine.
Să…
o trezesc pe Seok-ryu?
Poate ar trebui s-o las să doarmă, nu?
Bună!
Bună dimineața!
Ai dormit bine?
Am dormit ca un prunc.
Ce-i asta?
Ai făcut tocăniță cu gochujang, mamă?
Mirosul ăsta mă face să mă simt cu adevărat acasă.
Nu? Tocana cu gochujang a mamei tale e cea mai bună.
Poftim!
De ce sunt doar trei porții?
Unde mi-e orezul, mamă?
Scumpo…
Mamă!
Înțeleg. Se preface că nu exist.
E în regulă. Pot să-mi iau și singură.
Da, bine gândit.
E deja foarte slabă. Ar trebui măcar s-o hrănești…
Te mai întreb o dată.
Chiar ai vorbit serios
aseară?
Spune-mi adevărul!
Oricum aș privi lucrurile,
nu pot să cred c-ai înșelat. Nu ești în stare.
De unde știi tu?
Poate am o latură seducătoare.
Ia vezi…
Știu că faci lucruri bizare uneori,
dar niciodată așa ceva.
Ai o limită pe care n-ai încălca-o.
Da. Te-ai dus la școală chiar și după ce ai fugit de acasă.
Trebuie să existe un motiv întemeiat pentru decizia de a rupe logodna
și de a demisiona.
Spune-mi care e!
Doar mă plictisisem.
Ce?
Am lucrat prea mulți ani în aceeași companie.
Mă săturasem de tot.
Apoi m-am gândit:
„Nu mă voi plictisi și de căsnicia mea până la urmă?”
Așa că am renunțat la amândouă.
- Hei… - Faci mișto de mine?
Și ce plănuiești să faci acum?
N-ai fi provocat atâta agitație fără un plan, nu?
- Sigur că nu. - Sigur că are un plan!
- Ca personalitate, ești… - Rațională.
Spune-mi ce vei face acum!
Mai întâi,
- …mă voi culca. - Ce?
- Se culcă. - O să-mi opresc alarma
și o să dorm cât vreau.
Și vreau să mănânc multă mâncare coreeană bună.
Ce…
Și apoi?
Și apoi…
Vreau doar să nu fac nimic o vreme.
Ăsta e planul tău?
Da.
Vreau să fiu șomeră și fericită.
Nu te băga!
- Ai vorbit serios? - Da.
Am vorbit foarte serios.
N-ai voie să mănânci.
N-ai dreptul să mănânci.
Ești foarte dură.
Câtă gălăgie faceți!
- M-ați trezit. - Ia trezește-te mai devreme!
Trăiești în peșteră? Ia ceva pe tine!
Trupul ăsta trebuie văzut, nu ascuns.
Mănâncă-ți micul-dejun!
A venit cineva.
- Du-te tu! Sunt sora ta mai mare. - Vezi cine e!
Cine e?
- E Seung-hyo. - Da?
Deschide-i!
A venit și Mo-eum.
- Sunt impresionată. - Îmbracă-te, Dong-jin!
- Așa. - Bine.
Acoperă-te!
Bună ziua!
Ce mai faci, mătușă?
- Bun-venit! - Bună dimineața!
- Ce-i asta? - 'Neața!
Uită-te în sus!
- Arată-mi limba! - Mo-eum!
Temperatura și tensiunea par în regulă.
Altceva?
Ți-era teamă că am omorât-o în bătaie?
Era să-i rupi piciorul când a fugit de acasă.
Ar fi trebuit s-o fac.
- Haide! - Ai dormit vreun pic?
Tu ce crezi?
Normal că n-ai putut.
Ți-am adus terciul tău preferat de dovleac.
Ești singurul care are grijă de mine.
Și pentru mine, Seung-hyo? Am leșinat ieri.
Nu stați așa!
N-ați mâncat micul-dejun, nu?
Nu.
Eu, da, dar pot să mai mănânc.
Hei, ăsta e locul meu!
Ce familie generoasă!
Să-ți înfometezi fiica ca să hrănești oaspeții.
- Mâncați! Mai e. - Bine.
Dați-mi bolurile!
- Tocana e rece. - Nu-i nimic.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Așa. Împărțim. - Mersi!
Sărut-mâna pentru masă!
Trebuie să vorbim.
Ba nu. Am venit s-o văd pe mătușa Mi-suk.
Hai la micul-dejun, Dong-jin!
Nu-l servesc de două ori!
Nu mănânc.
Carbohidrații sunt criminali și sarea e o pedeapsă.
Nu mă pot lăsa tentat.
Ce baliverne!
Uite, idiotule! Tofu, kimchi, legume condimentate și carne.
- Mai sănătos de atât nu se poate. - Ia, dragă!
Mulțumesc.
Ar trebui să știi astea dacă vrei să fii antrenor.
Nu mă enerva!
De asta tot pici examenul de certificare.
Uite cine vorbește, parazit șomer!
- Poftim? - Iar încep.
M-ai făcut parazit?
Scuze dacă te-am jignit, soră parazită.
M-ai apucat de coc, pușlama?
Dă-mi drumul!
Nu cât sunt eu aici. Ia mâna de pe capul meu, parazit!
Dă-mi drumul, altfel…
Unde te duci, mamă?
Bestia aia mi-a smuls părul.
Unde se duce, tată?
Vei afla în curând.
Cinci,
patru,
trei,
doi,
unu.
Se aude din subsolul nostru?
Da.
O toboșară legendară locuiește în subsolul nostru.
Apare doar când i se urcă furia la cap.
E setul de tobe
din gimnaziu, când voiai să fii muzician?
Mama e foarte talentată.
E bună la orice implică lovituri.
Așa e.
- E foarte bună. - Da.
E ca Ringo Starr.
E la fel de pricepută la bătut tobe cum e la bătut oameni.
Haide, spune-mi odată!
Ce s-a întâmplat de fapt?
De ce ți-ai dat demisia și ai rupt logodna?
Răsucești cuțitul în rană.
Cum să-mi pui sare pe rană, când treaba ta e să salvezi oameni?
Trebuie să-mi spui, ca să te pot ajuta.
De ce ai făcut-o? A cui a fost vina?
Cine, ce, când, unde, de ce și cum?
Te-a rugat mama să mă întrebi?
Da. În magazie.
Te iert pentru că ai fost sinceră.
N-are niciun sens.
O perfecționistă ca tine n-ar face așa ceva.
Perfecționistă?
- Eu? - Da.
Nu știu nicio persoană mai sârguincioasă.
Competitivitate, determinare, ambiție,
realizări, meticulozitate și perseverență.
După părerea mea, le ai pe toate.
Da? Mă flatezi prea mult.
Nu era un compliment.
Ești obsedată de succes,
obsedată de părerea altora
- …și ai prea multă ambiție… - Hei!
Are perfectă dreptate.
De ce ar renunța cineva ca tine
la tot ca să se întoarcă aici?
Se mai întâmplă, bine?
Sigur.
Altcuiva, poate.
Dar nu ție.
Haide…
Spune adevărul!
- Haide! - E nouă fără cinci minute.
Spune-mi! Ce?
Ai întârziat.
- Du-te! - Fir-ar!
- N-am terminat cu tine. - Pa!
Ne mai vedem!
Dacă mai trândăvești așa,
o să ajungi în Iadul Indolenței.
Nu-mi pasă. Sunt în rai acum.
Dacă așa e în rai, prefer să nu merg.
Cum dormi aici?
Vino puțin, Choisseung!
- De ce? - Am ceva să-ți spun.
Ridică-te mai întâi!
Vino puțin!
- Nu vreau. - Haide!
E important! Haide, grăbește-te!
Nu mai face crize, nebuno!
Acum ce mai e?
Vino mai aproape!
- Doamne! - Hei…
Vrei să știi ceva tare?
Trădătorule!
Cum ai putut să mă dai pe mâna mamei așa?
Îți vin eu de hac azi!
Am făcut-o pentru tine.
Ai făcut-o pentru mine?
Chiar așa?
George Orwell a spus cândva:
„Cel mai rapid mod de a încheia un război e să-l pierzi.”
Bae Seok-ryu a spus cândva:
„Trădătorul trebuie pedepsit cu moartea.”
Nu pot să respir. Mătușă Mi-suk!
Ce se întâmplă?
- Ia de-aici, nemernicule! - Pușlama! Ce faci?
- Doare! - Vai de mine…
Ești bine, Seung-hyo?
- Mătușică! - Ești nebună!
A încercat să mă omoare.
Vai de mine!
- Ești rănit? - Sunt bine.
La cum îl cocoloșești, ai crede că e fiul tău adevărat.
Măcar de-ar fi așa!
Da? Atunci de ce nu mă schimbi cu el?
E o idee. Să fiu fiul tău de acum înainte, mătușă Mi-suk?
Sunt de acord. Dar cum rămâne cu munca?
Trebuie să plec.
Doare…
Hei, ridică-te!
Nu era nevoie să mă lovești.
Zi mersi că nu te-am călcat în picioare!
Ce rea ești cu mine, mamă!
Gura!
Sus! Du turtele astea de orez în biroul lui Seung-hyo!
Spune-i să le ducă singur!
- Turte de orez? - Da.
Ți-am comandat niște turte de orez.
Ar trebui să le dai tuturor din cartier.
Ai mare grijă de mine. Mulțumesc.
Ce emoționant!
Mă emoționați până la lacrimi.
Ridică-te!
Ce chipeș e!
Na-yun!
Clientul din Buryeong-dong vrea ferestrele în altă parte?
Da. Inițial, a vrut să fie orientate spre est pentru soarele de dimineață.
Dar acum vrea să vadă apusuri.
De ce se tot răzgândește?
Am început deja construcția!
Te-am chemat să organizezi birourile,
dar tu organizezi pozele lui Seung-hyo.
- Myeong-u! - Salut!
Ce-a zis clientul din Buryeong-dong?
A zis…
E o clientă nouă?
- Bună, bine ai venit! - Bună!
Ce-i asta?
Îmi pare rău.
Va trebui să aștepți puțin, fiindcă Seung-hyo vorbește la telefon.
Nu-ți face griji! Am venit doar să aduc turtele de orez.
Ne-ai adus și turte de orez! Măcar să te servim cu niște ceai.
Astea sunt de la mama. Eu doar le livrez.
Stai, tu ești…
prietena din copilărie de care mi-a zis Seung-hyo?
Da, eu sunt. Știi de mine?
Sigur că da! Mă bucur să te cunosc în sfârșit!
- Apropo, marțea viitoare… - Da?
…dăm o petrecere de deschidere.
Ar trebui să vii.
Bine.
Bea!
Îl cunoști de mult timp pe Seung-hyo?
Avem un trecut îndelungat.
Luminează-mă, te rog!
Vreau să știu totul cronologic.
- Păi să vedem. - Nu!
Va dura foarte mult.
Știi că s-a născut în Franța, nu?
Da.
Totul a început în 1995.
O zi de vară,
când nisipul de pe terenul de joacă era ca niște cărbuni încinși.
- Bonjour! - Seung-hyo!
Era o zi ca oricare alta. Am venit acasă de la joacă
și am găsit un băiat în fața casei mele.
Era Seung-hyo.
- Să vă înțelegeți, bine? - Bine.
Salută, Seung-hyo!
Bună! Cum te cheamă?
Era foarte scund și nici nu vorbea coreeană.
Se tot ascundea după mama lui.
Atunci mi-am dat seama.
Salută!
Trebuia să-l ajut pe acest băiat fragil.
Îl las în grija ta.
Nu-ți face griji!
Mătușa Hye-suk l-a lăsat pe Seung-hyo în grija noastră
când a început să lucreze la Ministerul Afacerilor Externe,
fiindcă mama
- …a lucrat ca dădacă. - Bun-venit!
Ce drăguț ești!
- E o dulceață. - Pușlama mică!
Atunci am început să am grijă de el.
Copilul meu vrea să fie rege sau prinț?
Nu, stai!
Ar trebui să fii prințesă.
Tot castelul ăsta e al tău.
L-am învățat jocuri creative.
E uriaș, nu?
Trebuie să faci pipi, puiule?
I-am protejat demnitatea când era mic și am avut grijă de igiena lui.
Asta te va face mai înalt.
Iar asta o să-ți întărească dinții.
L-am încurajat să mănânce sănătos, ca să se poată hrăni cum trebuie.
Asta e numai bună pentru tine.
Mănâncă, puiul meu!
Purtați-vă frumos cu el!
Nu vă deranjează,
nu?
Am contribuit la dezvoltarea lui socială în grupul său.
Da, cred că avem destul.
Să mergem, puiule!
L-am ajutat să învețe și economie.
Practic, eu l-am crescut pe Seung-hyo.
Asta crezi tu.
Nu răspândi zvonuri despre mine la mine la serviciu!
Te dau în judecată pentru informații false.
Ce ticălos nerecunoscător!
Ar trebui să mă răsplătești, nu să mă dai în judecată!
Are dreptate.
Să n-ai încredere în ea! Tot ce spune e o minciună.
E o mincinoasă compulsivă.
Nu se poate. Povestea ei nu sună a minciună.
Are un arc narativ.
- Da, așa e. - Da.
Dar a schimbat povestea.
Fata asta a fost
prima nebună pe care am cunoscut-o în viața mea.
Nebună?
Seung-hyo, ea e vechea mea prietenă, Mi-suk.
Iar fata aceea e fiica ei, Seok-ryu.
E de-o vârstă cu tine.
Bună! Cum te cheamă?
Ești murdară.
Mi-am dat seama de la prima noastră întâlnire.
- Bună, Seok-ryu! - Bună!
Era foarte agresivă.
Ce drăguț ești!
A fost copleșitor.
Scârbos.
Copilul meu vrea să fie rege sau prinț?
Mă cunoașteți amândoi.
Am nevoie să fiu singur.
E lipicios.
Dar fata asta…
- Tot castelul ăsta e al tău. - …nu mă lăsa niciodată singur.
Ce mare e!
Mi-a perturbat liniștea.
Trebuie să faci pipi, puiule?
Hei!
- Mă hărțuia sexual. - Mamă! Vorbește coreeană!
N-am avut de ales, a trebuit să vorbesc.
- Urăsc fasolea în orez. - Și spune că ea m-a învățat coreeană.
Poftim!
Mănâncă niște fasole, Seung-hyo!
Îmi dădea ce nu voia să mănânce ea.
Nu-mi plac.
Un copil n-ar trebui să fie mofturos.
Mănâncă, puiul meu!
Cine ne aleargă?
Copilul meu.
O s-o facă el.
- Roșu, verde. - Copilul o să alerge.
Roșu…
Le spunea să se poarte frumos,
dar mă punea pe mine să-i alerg tot timpul.
Să mergem, puiule!
Așa e. Mai târziu, a început să-mi fure banii.
Mă voi răzbuna.
Toată alocația mea
se transforma în ciocolată și înghețată
care ajungeau în gura aia.
Zice băiatul care nu putea folosi toaleta singur.
Tu ești perversa care mă urmărea în baie.
Încercam să te ajut.
Nu puteai să-ți desfaci fermoarul
- …și tot făceai pe tine. - Doamne!
Nu mai vorbi prostii!
Mă stropisem pe pantaloni.
Nu părea a fi apă.
Vai de mine!
Doamne!
Nu l-am mai văzut pe Seung-hyo purtându-se așa copilăros.
Nici eu. Dar auzind că s-au dus la baie împreună,
îmi dau seama că sunt prieteni foarte apropiați.
Am citit diferite povești de dragoste timp de zece ani.
- Scrise de fani, romane fantasy… - Da?
Și mă înnebunește o temă.
Tema cu singurul prieten din copilărie.
Ce vrei să spui?
M-aș fi gândit la grădinițe în engleză pentru copiii noștri.
Ai idee cât de scumpe sunt?
Totuși, soția mea vrea ca gemenii noștri să meargă la una!
Hei, unde te duci? N-am terminat!
Yoon Myeong-u la telefon.
Bună ziua!
Poftim?
- Ai auzit? - Ce?
Fiica celui de la Root Diner și-ar fi înșelat logodnicul,
așa că logodna e anulată.
Normal că am auzit. Toată lumea știe!
- Știam eu. - Vai de mine!
Nu se lăuda Mi-suk cu jobul grozav al fiicei ei din SUA?
Cică a fost concediată. Să se învețe minte să nu se mai laude.
Nu-i așa?
Ai fost la cumpărături, Mi-suk?
Da. Voiam să toc ceva.
Ce vrei să toci?
Încă nu m-am hotărât. Ar putea fi niște legume
sau o persoană ghinionistă.
AGENȚIA DE IMOBILIARE HYEREUNG
Bună, Mi-suk!
Bine, Hye-suk. Bine.
O să văd ce pot face. Bine.
La revedere!
Vai de mine!
De ce ești așa de roșie la față?
Bârfitoare nenorocite!
Se distrează de minune.
Pur și simplu vorbeau pe la spatele meu!
Sunt cele mai rele.
Dacă nu voiai să se întâmple asta,
nu trebuia să-ți bați fiica în fața tuturor…
Vreau să spun
că era mai bine s-o disciplinezi în intimitatea casei tale.
Ce-a zis Hye-suk?
De fapt, mi-a zis că le-a invitat pe Surorile Hee
la petrecerea de deschidere a lui Seung-hyo.
Adică Yeong-hee, Soon-hee, Jung-hee și Min-hee?
- Da, ele. - De ce le-ar invita pe înfumurate?
Mai știi că Hye-suk le-a zis de noul birou al lui Seung-hyo
la reuniunea de clasă?
De ce le-a zis asta unor oameni pe care nici nu-i cunoaște?
„Vai de mine, voi nu știați?
Fiica mea lucrează la Greip.
Și ea se mărită,
iar nunta se va ține în SUA.
Ginerele meu e avocat internațional.”
E o umiditate infernală azi.
Și n-am vorbit niciodată cu atâta aroganță.
„Avocat internațional. Greip.”
- „Avocat internațional…” - Ce enervant!
- Ajunge! - Doamne, calmează-te!
Apusul în Coreea e cel mai tare.
Gata.
Bravo! Ce-a fost trucul ăla tare?
Nimic. O tactică de supraviețuire pe care am învățat-o în străinătate.
Înțeleg.
Unde e Seung-hyo?
De ce l-aș suna pe idiotul ăla?
Unde ești, Seung-hyo?
Nu-l chema!
Vino la Seok-ryu dacă ai terminat!
Cum adică „de ce”? Să iei cina cu noi!
Bine, pa!
Vine?
Nu, ne-a zis să ne îndopăm fără el.
Seok-ryu!
Ai ceva de băut?
Nu.
Avem soju mai bun acasă.
Îmi trebuie pentru restaurant.
Nu vreau să-i văd fața lui Seok-ryu.
Serios?
Îmi place că s-a întors acasă.
Serios?
Îți place și s-o vezi împrăștiată, fără să facă nimic?
Îmi fierbe sângele numai când mă gândesc.
Și eu mă simt de parcă aș fi trecut printr-un uragan.
Inima mea e sfâșiată de parcă ar fi fost lovită de un dezastru natural.
Atunci de ce nu vorbești cu Seok-ryu?
Pun pariu că ne ascunde ceva.
Convinge-o să-ți spună restul!
Las-o în pace! Ce-i cu tine?
Cum poți fi atât de indiferent? Parcă e o străină pentru tine.
Te porți de parcă nu e fiica ta.
Întreci măsura!
Zic și eu.
Ești atât de nepăsător, stai cu mâinile în sân,
în timp ce eu simt că sunt pe muchie de cuțit.
Uite, iar taci.
Eviți problema, așa cum faci mereu.
Mi-e frică să întreb.
Mă tem că logodna ei a fost anulată
pentru că n-am fost destul de bun pentru familia lui.
Ce tare a fost!
- Sunt bună la asta, nu? - Ești!
- Sunt grozavă, nu? - Ești.
A fost ca și cum m-aș fi uitat la circ.
A fost greu.
- A părut greu. - Nu?
Hai, mai arată-mi o dată!
Sunteți prea gălăgioase. V-am auzit din stradă.
- Bună! - Uite ce musafir nepoftit!
Ai stricat atmosfera.
Valea!
Ai cumpărat ceva de băut?
Sigur că nu.
Nu știți să vă distrați.
Ascultă! Chiar avem nevoie de bere în seara asta frumoasă de primăvară.
- Să mă duc să cumpăr? - Nu contează.
Mă duc eu.
Mersi!
Sau să iau vin de orez care merge cu clătitele cu ceapă verde?
Eu vreau bere.
Gura!
Nu ești prea ocupat să fii aici?
- Deja cauți ceartă? - Nu, adică…
Părea ceva serios mai devreme.
Dacă ai de gând să minți, du-te acasă!
De ce ai venit aici?
Ai grijă ce spui!
Le-am cărat până aici.
- Ar trebui să fii recunoscător. - Seung-hyo!
Adică dle Choi. Trebuie să vorbim.
Proiectul cu casa s-a amânat? De ce așa, din senin?
Din cauza creșterii costurilor materialelor de construcție.
A fost suspendat pe termen nedefinit.
Atunci nu ne vor plăti schițele până nu se reia construcția.
Ce facem? Mai avem multe cheltuieli de acoperit.
Dar vom fi plătiți pentru centrul pentru tineret din Seongjin.
Au zis că ne plătesc la anul din cauza problemelor de buget.
Cred că economia e la pământ.
Nu avem nici clienți noi.
S-a întâmplat ceva, nu?
Se întâmplă ceva chiar acolo.
- Se arde. - Vai, nu!
La naiba, s-a ars.
Mă bucur că n-ai de ce să-ți faci griji.
Vrei și tu?
Vrei să mănânc aia?
Nu, îți fac alta.
Dă-te mai încolo! Îmi fac singur.
Nu se poate.
Mi-ai rănit orgoliul.
Să știi că sunt cunoscut drept Masterchef Baek.
Am avut și un canal de vlog specializat în bucătăria coreeană.
Înțeleg.
Nu mă crezi?
O să-ți arăt.
Cât o să mai reziști?
Ai reușit să scapi de ei două zile,
dar părinții tăi și Mo-eum o să te tot întrebe
de ce ai făcut ce ai făcut.
N-o să se oprească.
Dar tu?
O să întrebi?
Nu sunt curios.
Nu-mi pasă.
Oricum n-o să-ți spun ție,
nici dacă le spun tuturor celorlalți.
Bine.
Totuși,
n-ar trebui să aștepți prea mult ca să-i spui mătușii Mi-suk.
E mama ta.
Ce e?
Mama ți-a cerut să faci asta?
Ce?
- Hei! - Șobolanule!
Pregătește-te pentru runda a doua!
Dă-mi drumul, nebuno!
Ți-am zis să nu lași garda jos.
Haide, chiar mă doare.
- Stai, eu sunt… - Derbedeule!
Chiar mă doare.
GINERELE MEU
Nu răspunde.
De ce-ți ascunzi telefonul?
Pe cine ai sunat?
Cred că nu mă aude.
Nu-ți pierzi deja auzul, nu?
Vii mâine la petrecerea de deschidere a lui Choisseung?
Desigur.
Stai, te duci și tu?
Am fost invitată, deci…
Nu. De ce m-aș duce acolo?
Au trecut doar câteva zile, dar deja m-am săturat de el.
Așa e Seung-hyo, știi?
- Hei, ce faci? - Ce încercai să ascunzi?
Dă-mi-l înapoi acum!
Mamă!
L-ai sunat?
Da.
Ce? Am greșit cu ceva?
Ți-am zis că s-a terminat, mamă!
Nu-mi spui totul,
așa că voiam să-l întreb.
Ce faci? Hei, oprește-te!
Să nu-l mai suni niciodată!
Fir-ai să fii…
Ce naiba…
I-a șters numărul? Doamne!
Chiar trebuie să dau interviul ăsta?
Nu e pentru promovare. Știu că nu-ți plac.
E despre Social Overhead Capital.
Un reporter voia să ne întrebe despre căminul de bătrâni.
Chiar așa?
Ce citești?
Caut precedente.
Nu e corect să nu ne plătească proiectarea.
O să mă interesez
și o să vorbesc cu un avocat.
Ar ajuta?
Contractul nu specifică când trebuie plătită proiectarea.
Totuși, ar trebui să încerc.
Și pe mine mă îngrijorează împrumuturile.
Seung-hyo!
Ne-am pripit înființându-ne propriul birou?
Stai!
Cred că e reporterul.
Merge în direcția greșită.
Ce…
E periculos aici, doamnă.
Trebuie să iau astea.
Ce risipă!
Dați-mi voie! Așteptați acolo!
Stați aici, doamnă!
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Domnul Choi Seung-hyo?
Să ne grăbim!
Da.
Doamne!
Roțile sunt uzate și osia e strâmbă.
Am reușit să-l echilibrez deocamdată, dar nu va dura mult.
Unde vă duceați?
Le duc la un cimitir de mașini.
Cu cât le puteți vinde?
Luam cel puțin 130 de woni pe kilogram,
dar acum iau mai puțin de 100 de woni.
V-am răpit prea mult timp.
Mulțumesc pentru ajutor.
Vă descurcați să faceți asta singură?
Mă descurc. Fac asta zilnic.
Atunci aveți grijă, doamnă!
Să mergem la interviu!
Vrei să împingi sau să tragi?
Împing.
Vă ajutăm noi.
- Gata? - Da.
De ce nu vin?
E de necrezut.
Poftim?
Vrei niște apă? Credeam că nu vrei.
Nu la asta mă refer.
A luat doar 3.000 de woni pentru atâta carton și hârtie.
Da.
A fost greu și pentru doi bărbați în putere.
Cum reușește în fiecare zi?
Viața e grea.
Nu mai e nevoie de tine aici.
Seok-ryu lucrează mereu singură?
Crede că e capabilă să rezolve totul singură, nu?
Ce egoistă încrezută!
E o coreeană tipică. Dependentă de muncă.
Crede că totul e o competiție
și nu se relaxează niciodată.
Vă rog să lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Hyeon-jun!
Am…
Am mare nevoie de tine acum.
Hyeon-jun!
E ultima stație.
Vă rog să coborâți!
Scuze.
Mulțumesc, domnule!
Nicio problemă.
Bună ziua, domnule!
Voi doi ați lucrat la biroul de arhitectură Jangyu, nu?
E cel mai bun din Coreea, ca să nu mai spun că e locul 11 în lume.
De ce ați ales să vă extindeți așa repede?
Am învățat principiile de bază ale arhitecturii la Jangyu.
M-au învățat tot ce trebuie să știu ca să-mi câștig existența.
Dar pentru că e o companie uriașă, cu multe departamente,
unele lucruri nu depindeau de mine.
Ai dreptate.
Cu cât câștigam mai multă experiență,
cu atât voiam mai mult să încerc să mă ocup singur de proiecte,
de la început până la sfârșit.
Se pare că ai avut succes într-un domeniu foarte competitiv,
cu deschiderea propriului birou de arhitectură.
Cum te simți?
Sincer să fiu, regret.
Poftim?
Despre ce vorbești?
Mă îndoiesc de decizia mea de multe ori pe zi
și mă întreb dacă am făcut alegerea corectă.
Dar tot cred că e mai bine
să regreți că ai făcut ceva decât să regreți că n-ai făcut nimic.
Îmi pare rău. Trebuie să răspund.
Nu-ți face griji!
Nu există niciun motiv ascuns.
Când te întorci?
Poimâine.
Sunt de serviciu și am și un seminar.
Ai uitat de ceremonia de deschidere a lui Seung-hyo?
Trebuia să-ți eliberezi programul.
N-am avut de ales.
O să-i trimit flori și o să-l sun.
Fă ce vrei!
Când ai următoarea misiune?
A trecut o lună de când te-ai întors din Tunisia…
Se va întâmpla când o fi.
De ce? Vrei să scapi de mine?
Spune-mi când știi sigur!
RODIU
Ce cauți aici?
De ce ai venit așa târziu?
Eu am întrebat prima.
Culcă-te!
Hei!
Ce?
Ia asta!
Un rodiu?
Pentru ceremonia de deschidere.
Am vrut să-ți iau ceva unic.
Poftim, o să-ți amintească de mine.
Pot să-l arunc?
Da, poți să-l arunci,
dar rodiile simbolizează abundența.
Cu fiecare frunză care cade, și compania ta se va ofili.
Deci încercai să mă blestemi. Ia-l înapoi!
Nu poți da înapoi un cadou. Păstrează-l!
Adu-l mâine cu tine! E prea greu!
Nu vin mâine.
De ce? Ești ocupată?
Da. Foarte ocupată.
Salută-l pe dl Yoon din partea mea!
Unde e?
Știu că am pus-o pe aici, pe undeva.
Ce cauți? O să întârzii.
Broșa mea.
Cea pe care mi-ai cumpărat-o acum mult timp, cu o perlă în mijloc.
Aia?
De ce o cauți?
Vreau s-o port la ceremonie.
Vin foștii mei colegi
și sunt mereu îmbrăcați la patru ace.
Broșa aia nu e veche și cam ponosită?
Ai zis că e din aur adevărat.
Aurul nu se pătează, deci e în regulă.
O să porți rochia aia?
Arată ciudat? Să mă schimb?
Nu, e în regulă.
Unde ai pus-o?
Dacă știam, o găseam deja. Unde ar putea fi?
E foarte ciudat.
Să văd. Alții găsesc lucrurile mai repede.
Te-ai uitat aici?
Am purtat-o peste hanbok la nunta vărului tău.
Și unde e?
Aici?
Am pus-o undeva.
Mamă!
De ce nu ai folosit cosmeticele pe care ți le-am trimis din SUA?
Le păstram pentru o ocazie specială.
Le-am cumpărat acum o mie de ani!
Nu e bine să le folosești după termenul de expirare!
Pune-le la loc!
N-am timp să mă cert cu tine acum.
Am întârziat deja. Trebuie să plec.
Am plecat.
SER PENTRU PIELE MAI LUMINOASĂ
Haide!
FELICITĂRI
Bună, ai venit!
- Mulțumesc că ai venit. - Desigur.
Intrați, fetelor!
- Doamne! - Seung-hyo!
- Mulțumesc că ai venit. - E uimitor!
Ce frumos!
Clădirea arată extraordinar.
Mie-mi spui?
Arată incredibil.
Haideți, intrați!
Nu pot să cred că acel copil pretențios a ajuns un bărbat de succes.
Sunt mândră de tine.
Sunt doar un director de fațadă.
Tipul ăsta e adevăratul șef.
Bună ziua, doamnă!
Știam că te-ai întors în Coreea, dar n-am apucat să te cunosc.
Ea e mama lui Seung-hyo, nu eu.
Eu sunt doar prietena ei.
Eu sunt Seo Hye-suk.
Îmi pare bine.
Îmi pare rău, doamnă. Mă numesc Yoon Myeong-u.
Privindu-vă acum,
îmi dau seama
de unde a moștenit Seung-hyo frumusețea.
- Serios? - Da!
Mi se spune des asta.
Mătușă Mi-suk, unde e Seok-ryu?
- Păi, e… - Hye-suk!
- Yeong-hee!
- Bună! - Chiar au venit.
- Ce mai e? - Mă bucur să te văd.
- Bună! - Bună ziua!
El e fiul meu.
- Salutați-l! - Bună!
- Vai! - Ele sunt prietenele mele.
- Mulțumesc că ați venit! - Îți amintești de mine?
Mă bucur să vă cunosc.
Hye-suk, Mi-suk, Jae-suk și In-suk.
Nu v-am mai văzut de mult.
Da, a trecut ceva timp de când s-au întâlnit surorile Hee și Suk.
Ce nume de prost-gust!
Nu știu de ce ne-am dat poreclele alea pe atunci.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Am venit să sărbătorim veștile bune ale prietenei noastre.
Tu nu ai vești bune, Mi-suk?
Seok-ryu nu se căsătorește?
Păi chestia e că…
N-ai auzit? Logodna a fost anulată.
Vai de mine! A fost anulată?
Nu știam.
Am anunțat
pe grupul de discuții al reuniunii,
fiindcă s-au trimis deja daruri de nuntă, dar cred că n-ai văzut.
Sigur au văzut.
N-ai zis că ceremonia va fi într-o stațiune de lux din Hawaii?
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Suntem doar foarte precauți, pentru că mariajul e foarte important.
Ar fi fost mai bine dacă ai fi făcut asta
înainte de logodnă.
Nu mai fi așa demodată!
Doar nu se mărită cu un rege din dinastia Joseon.
Vremurile s-au schimbat.
Nu e o crimă să te răzgândești.
Sigur că nu. E mai bine decât să te măriți
și apoi să divorțezi.
- Nu-i așa? - Desigur.
- E mai bine așa. - Gândurile voastre
sunt mai jalnice decât poreclele noastre.
Nu asta am vrut să spun.
Să nu stricăm ziua și să vorbim despre altceva!
Bine. Ridic paharul pentru asta.
Mă bucur să vă văd.
- Noroc! - Noroc!
Îmi pare rău. Ar fi trebuit să vin.
E în regulă. Știu cât de ocupat ești.
Bine. Trebuie să închid.
Bine. Să nu sari peste mese!
TATA
Mi-suk încerca din răsputeri să pară că e bine.
Mereu a fost așa.
Snoabă, deși n-are nimic.
Dar îmi pare rău pentru ea.
Era la fel de deșteaptă ca Hye-suk,
dar prea săracă pentru facultate.
Și uite, încă e vioara a doua după ea.
Crede că succesul fiicei ei compensează propriul ei eșec?
„Succesul fiicei ei”?
Nu prea mai are succes acum, că s-a anulat logodna.
Ai dreptate.
Cum se spune: „Așa mamă, așa fiică.”
Exact.
Credeam că nu vii.
Am decis să trec puțin pe aici.
Care e diferența?
Uită-te la toți oaspeții ăștia! Bravo ție, presupun!
Mersi.
O să stau aici. Poți s-o chemi pe mama?
Ești oaspetele meu.
Mi-ai luat și un cadou.
L-ai adus aici?
Nu-l pot arunca, nu?
Probabil ți-e foame, nu?
E în regulă. O salut pe mama și plec.
Ce-i cu tine?
Ceva nu e în regulă.
Te tot uiți de parcă ai fi greșit cu ceva.
- N-am făcut nimic. - Încă o faci.
Te urmărește cineva?
Am zis că n-am nimic.
Da?
Atunci așteaptă aici!
O aduc pe mama ta și niște mâncare.
Chiar sunt bine.
Am folosit o firmă scumpă de catering, așa că gustă!
Seok-ryu!
Mamă!
- Ce cauți aici? - Am venit să-ți dau asta.
Am găsit-o după ce ai plecat.
De ce ai adus-o până aici?
M-am gândit că o vrei.
Ți-ar sta mai bine cu…
Ar trebui să pleci.
Choisseung urma să-mi aducă ceva, așa că…
Vorbește cu el mai târziu!
Ce s-a întâmplat?
Oamenii vor vorbi dacă te văd aici.
Mamă…
Ți-e rușine cu mine?
Mi-suk!
E Seok-ryu.
Bună, Seok-ryu!
Sunt pe cale să plece, așa că voiam să le conduc.
Am înțeles.
Ea e Seok-ryu?
- Vai de mine! - Bună!
Tu trebuie să fii fiica lui Mi-suk.
Îmi pare bine.
Am fost colege de liceu cu mama ta.
Mă bucur că am dat de voi. Oricum voiam să vă fac cunoștință.
Salută-le pe prietenele mele!
Bună ziua, eu sunt Bae Seok-ryu.
- Bună ziua! - Ce frumoasă e!
V-am spus că lucra la Greip, nu?
Dar și-a dat demisia recent.
Dar e o companie prestigioasă!
Da, acum e șomeră.
Glumeam, desigur!
A luat o pauză între joburi.
A fost recrutată de o companie și mai bună.
Serios? Ce companie?
Nu le pot ține socoteala.
Vă spun când se hotărăște.
Se întoarce în SUA?
Desigur. E casa ei.
Vreau să petrec cât mai mult timp cu ea cât e aici
și să-i fac multă mâncare bună.
Nu-mi place s-o văd așa slabă.
- Nu-i așa? - Da.
Când le-a spus că demisionează,
i-au oferit mai mulți bani ca s-o convingă să rămână.
Dar ea a ales să meargă într-un loc mai bun.
Bravo ei!
Te pricepi să minți.
Ai exersat asta în avans,
în caz că te făceam de râs?
N-am mințit.
O să te întorci în SUA.
- Ce? - O să-ți cumpăr bilet,
așa că strânge-ți lucrurile și întoarce-te imediat în SUA!
Nu mă vrei aici, nu?
N-ai vrut niciodată să mă întorc.
De asta m-ai lăsat fără cameră.
Aia e altă problemă.
De ce te plângi de camera ta ca un copil?
Camera îmi spune tot ce trebuie să știu.
N-ai vrut să mă întorc deloc!
Așa e! Fă-ți bagajele!
- Mamă! - N-ai de gând?
Atunci, ți le fac eu. Unde ți-e geanta?
Ce faci, mamă?
- Dă-mi drumul! - Nu face asta!
Nu merg!
- Ba da. - Ba nu!
- Am spus că nu plec! - Dă-i drumul!
Ai înnebunit?
Ba bine că nu!
Tu ești cea care m-a scos din minți.
- Ce-am făcut? - Mai întrebi?
Chiar nu știu de ce te porți de parcă am comis o infracțiune gravă!
Hei!
Cum să-mi faci asta după tot ce am făcut ca să te cresc cum trebuie?
Din punctul meu de vedere,
oricât de jalnică mi-ar fi fost viața,
aș fi putut îndura orice cât timp cât ție îți mergea bine.
Și ce dacă viața mea e așa?
Fiica mea duce o viață minunată.
Dar cum ai putut să mă trădezi așa?
M-ai înjunghiat pe la spate!
Faptul că am rupt logodna și mi-am dat demisia
e o trădare?
Da, așa e. Nici nu vreau să te mai văd.
Dormi toată ziua și te prostești ca o idioată.
Nu te gândești niciodată
cât de puțin am dormit?
Sau cât de puțin m-am distrat în toți anii ăștia
ca să mă prostesc așa?
Tuturor le e greu. Nu ești specială.
Chiar și așa…
nu poți fi de partea mea?
Mamă!
Am venit acasă fiindcă eram epuizată.
Știi cât de mult am muncit.
De ce nu poți…
să-mi spui că am făcut treabă bună
și să mă lași să iau o pauză?
Sigur că știu cât de mult ai muncit.
De asta sunt așa de supărată!
În timp ce alții au plătit să plece în SUA,
tu ai primit bursă
și ți-ai câștigat singură pâinea.
Dar acum lași toată munca asta grea să se irosească.
Nu pot accepta așa ceva.
Ești fiica mea dragă.
Ești mândria și bucuria mea!
De ce…
De ce trebuie să fiu mereu mândria și bucuria ta?
Nu pot fi fiica ta măcar o dată,
oricât de jalnică sau plină de defecte aș fi?
De ce trebuie să compensez viața ta?
Doamne!
Arăți ca o fantomă dintr-un film de groază.
M-ai speriat.
De unde știai că sunt aici?
Ești prea lipsită de imaginație ca să mergi altundeva.
Locul de joacă e mult mai frumos.
Parcă am fi la Disneyland.
Cu ce să mă mai joc?
Vrei să te dai în balansoar cu mine?
Nu, dar tu n-ai decât.
Nu mă pot da singură în balansoar.
Sau ne urcăm pe bare?
Uitasem. Ți-era frică de ele.
Nu-i adevărat.
Încă ți-e frică.
- Ba nu! - Ba da.
Ce-i așa de înfricoșător?
- Mă căutai? - M-ai speriat.
Când te-ai cățărat?
Crezi că mai sunt puștiul pe care-l știai?
Nu, ești un bărbat înalt acum.
Ce înalt te-ai făcut, bătrâne!
Desigur. Am deja 34 de ani.
Așa e.
Barele astea păreau înalte când eram mică.
Mai știi ce spuneai mereu când erai în vârf?
Spuneai că vrei să mănânci norii ca pe vată de zahăr
și să ronțăi stelele ca pe bomboane.
Îmi amintesc.
Credeam că voi fi destul de înaltă să ating cerul când voi crește.
Dar nu se poate.
Plouă.
Ești o pacoste.
Ai cumpărat doar o umbrelă?
Da, urăsc să cumpăr umbrele din magazine.
Și ai luat fix una mică! Stai să mă bag sub ea.
Pleacă!
Suportă și gata!
Ți-am zis să coborâm!
În niciun caz. Vreau să mă mai joc!
- Hei… - De ce râzi de una singură?
M-am gândit la ceva amuzant.
Mai ții minte
când te-am lăsat singur aici și am fugit
când eram mici?
Ai stat aici toată noaptea plângând,
până te-au ajutat niște delincvenți minori care au venit la o țigară.
Erau băieți buni.
„Băieți buni”?
Erau niște golani!
- Nu, nu erau. - Haide!
E clar că erau golani care ieșiseră la o țigară.
Atunci îți amintești
și că era un carusel chiar acolo?
Și odată…
m-am lovit cu capul de el
și am făcut un cucui de păream un extraterestru.
Nici nu m-am putut uita…
Nu m-am putut uita în oglindă o vreme.
Copiii spuneau că se transformă într-o mașină a timpului
dacă îl învârți destul de tare.
Chiar am crezut asta, să știi.
De aceea…
E atât de amuzant, încât îmi vine să plâng.
Hei, încă plouă!
Alege un singur lucru!
Ce?
Nu te forța să râzi dacă-ți vine să plângi.
Ce idioată!
O mare idioată!
Scârbos, ți-ai umplut mâneca de muci.
Nu sunt muci, e apă de ploaie.
Ploaia a spălat tot.
Ți-a spălat și machiajul. Arăți groaznic.
Cui îi pasă? Nu trebuie să arăt bine pentru tine.
Ai auzit cearta noastră, nu?
Vorbeai prea tare ca să ratez.
Ce enervant ești!
Uită tot!
Am uitat deja.
Mama mă urăște.
Și tu o urăști acum.
Nu e jalnic
că încă îmi urăsc mama la vârsta mea?
Știai?
Așa cum Luna e satelitul Pământului,
ura are propriii sateliți.
Așteptările tale, credința ta
și afecțiunea pentru o anumită persoană
sunt interconectate.
Dar când oricare dintre aceste elemente părăsește orbita sau e retrograd,
se poate transforma în ură.
Nu poți urî pe cineva dacă nu-l iubești.
Ce e?
- Ai văzut? - Ce să văd?
O stea căzătoare.
Tocmai a trecut o stea căzătoare!
Ai vedenii.
Știu ce am văzut!
Uite! Încă una!
- Am văzut-o. - Nu?
- Ce tare! - Pune-ți o dorință!
Ce copilărie!
Ce dorință ți-ai pus?
Mi-am dorit ca firma mea să nu dea faliment.
Știu că doar te dai mare.
De ce ar da compania ta…
S-a întâmplat ceva, nu?
- Am dreptate, nu? - Ești foarte violentă.
Mi-am asumat
un mare risc…
și mi-e teamă că voi cădea în nas.
Nu avem clienți noi
și nu primim nici banii pe proiectare.
Să mergem!
Acum? Unde?
Spune-mi cine-ți datorează bani! O să-i fac să ți-i dea.
Cum o să faci asta?
Nu plec până nu-i dau.
Ar fi trebuit să-mi fac un tatuaj înfricoșător.
Știu. Ar trebui să mă schimb în haine cu animal print înainte.
Sunt sigură că mama are în dulap.
Ești o figură.
Unde să mă duc?
Să mergem la o tarabă cu mâncare!
Hai să mâncăm udon!
Hei!
Mi-ai citit gândurile?
De unde știai
că mi-am dorit ca taraba din apropiere să fie încă deschisă?
Cine-și dorește așa ceva?
Eu.
Hai să-ți luăm banii după ce mâncăm udon.
Acum n-o să mai dau faliment.
Va trebui să trec peste toate, orice ar fi.
De ce?
Pentru că nu vreau să te mai văd în haine cu imprimeu de leopard.
Ți-e teamă că aș arăta prea sexy pentru tine?
Știi ce s-ar întâmpla dacă ai purta așa ceva?
Ai fi împușcată și vânată.
Vrei să mori, să dai colțul sau să pieri?
Prefer udon.
Seok-ryu!
Unde s-a dus așa devreme?
YOON MYEONG-U
- Dle Yoon! - Da?
Am vorbit cu clientul din Buryeong-dong
și a decis să păstreze ferestrele cu fața spre est.
Serios? Cum l-ai convins?
I-am spus doar că ferestrele cu fața spre est
aduc noroc și bani.
Ce?
Chiar a funcționat?
Da.
Dar unde e Seung-hyo?
Mi-e tare dor de el.
Nu știu. N-a venit toată ziua.
Da, poți pune aia aici.
YOON MYEONG-U
Ai ajuns, Seok-ryu.
Schimbă-te repede, ca să luăm cina!
Nu mi-e foame.
Mamă!
De ce nu-ți strigi și tatăl măcar o dată?
Sigur, tată. Mamă!
Ce s-a întâmplat cu camera mea?
Liniște!
Du-te și spală-te pe mâini!
Mama ta l-a rugat pe Seung-hyo să facă asta.
Ce e, mătușă Mi-suk?
Am un comision pentru tine, Seung-hyo.
- Poți redecora camera lui Seok-ryu? - Ce?
Nu pot s-o las să doarmă în magazie, ca pe un bagaj.
Fie pentru câteva zile, fie pentru câteva luni, merită o cameră.
Sunt total de acord.
Pereții ar trebui să fie verzi,
dar cu imprimeuri de copaci ca ăsta.
Aveți ceva asemănător?
Desigur.
E un design de modă veche,
dar vă rog să-l respectați cât mai îndeaproape.
Cred că avem aici ce vă trebuie.
Mulțumesc.
YOON MYEONG-U
Unde să punem ăsta?
Lângă perete, vă rog!
- Aici? - Da.
Trebuia să-mi spui că-mi vei redecora camera.
Voiam să-ți spun azi-dimineață, dar nu erai acasă.
Unde ai fost toată ziua?
Pe ici, pe colo.
O fi avut treabă. Să mâncăm!
Ia te uită!
Poftim!
Mănâncă!
- Dragă… - Mulțumesc.
Sărut-mâna pentru masă!
De ce ai făcut orez cu scoici? N-a fost scump?
Nu-ți face griji!
Nimic nu e prea scump pentru fiica mea!
Mănâncă!
E foarte bun.
E incredibil de bun!
Nu-i așa?
Ia niște costițe înăbușite!
- Incredibil! - Și astea îți plac, nu?
- Sunt vinete. - Mănâncă!
- Sunt preferatele tale. - Îți mai dau.
Mai încet, să nu se înece.
Nu mă mai lovi!
Ce-i cu atmosfera asta de familie nenatural de fericită?
Ai venit la timp. Spală-te pe mâini!
Ți-am zis că țin regim, mamă.
Taci și mănâncă!
Dacă vă mai certați, vă dau afară imediat.
- Stai jos! - Bine.
- Ia loc! - Bine.
Gustă și asta!
N-ai auzit că trebuie să te speli pe mâini?
Ar trebui să te speli la baie.
Dă-i asta lui Seok-ryu!
Poftim. Mănâncă!
E foarte bun.
Chiar e.
Bună, e miezul nopții.
Ce-i cu stelele de pe tavan?
N-ar trebui să-mi mulțumești mai întâi?
Ești foarte meticulos.
Cum ai recreat stelele de pe tavan?
Doar stelele? Și restul?
Și restul.
Ai făcut magie în camera mea?
Am dat timpul înapoi.
Biroul la care ai scris scrisoarea de dragoste pentru un coleg.
Patul pe care ai plâns după ce te-a respins.
Pătura pe care o loveai de rușine.
Am recreat trecutul tău jenant.
Fir-ar să fie, acum îmi amintesc totul.
Nu, oprește-te! Întoarce-te pe tărâmul subconștientului!
Trebuie să încetez să-mi amintesc toate lucrurile alea jenante!
Vreau să-ți cer o favoare.
Asigură-te că draperiile sunt trase cum trebuie de acum înainte.
Ce?
Sunt vraiște. Ce cald e!
Stai, ce?
Ce cauți acolo?
Uite de asta!
Nu vreau să văd nimic neplăcut când deschid fereastra.
Părul tău nearanjat și fața nemachiată,
de exemplu.
Chiar ți-am fost recunoscătoare pentru o clipă.
Dar las-o baltă! Vin acolo.
Apropo,
de ce-ți faci griji pentru priveliște?
Nici măcar nu locuiești acolo.
M-am mutat înapoi.
Ce?
Acum locuiesc aici.
URĂ
IUBIRE
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Știi că oamenii care au joburi chiar lucrează ziua, nu?
Ce facem acum?
Mă lăsați amândoi aici?
Vreau să fac asta.
Te-ai înscris la concursul de design pentru sala de sport
și o nouă clădire a școlii?
Care era visul tău?
Visul meu?
Transferăm un pacient de urgență.
Cred că încearcă să elibereze drumul.
Dacă ai putea înota din nou,
ai mai fi arhitect?
Care-i treaba cu capsula veche a timpului?
Nu vrei să afli ce scrie?
Ți-am zis să n-o faci!
Vino și ia-o, atunci!
Subtitrarea: Iulia Ștefan