LÁSKA OD SOUSEDŮ
OLYMPIJSKÝ STADION SOUL
MISTROVSTVÍ REPUBLIKY V PLAVÁNÍ SOUL 2007
Sung-hjo, je tu máma? Nechtěla přijet na závody?
Nemohla, měla něco důležitého.
Vážně? A co táta?
Má urgentní pacienty, musel zůstat v nemocnici.
Jsou důležití. Chápeš, ne?
- Ano, pane. - Dobře.
Soustřeďme se na mítink.
Když vyhraješ, budeš v národním týmu.
Finále závodu na 200 metrů brzy odstartuje.
Pojďme!
PLAVECKÝ TÝM SŠ HJERUNG
V dráze osm Čoi Sung-hjo ze SŠ Hjerung.
To dáš, Sung-hjo!
Čoi Sung-hjo ze SŠ Hjerung, osmá dráha! Do toho!
Co to má být? Co ta tady dělá?
Hej, Sung-hjo! Tady!
- Tady! - Přestaň na mě volat, prosím.
Do toho, Sung-hjo! Nandej jim to! Dej jim co proto!
Bože, Sok-rju.
Jestli nevyhraješ, nevracej se domů!
Ty to dokážeš!
Na značky.
Do toho!
Jeď!
Paráda!
Do toho!
Jedeme!
ČOI SUNG-HJO ŠESTÝ
Dobře! Jen tak dál!
Jeď, jeď!
Hej!
Páni.
Ta se vážně pomátla.
Vážně?
Nevíš, kolik je?
Ne. Podívej se na svoje hodinky, když tě to tak zajímá.
O to mi nejde.
- Víš, jak to myslím. - Ten huláká.
Přijímačky na vejšku máme dávno za sebou, co mě zkoušíš?
Jsou tři ráno.
I ptáci a jehňata teď spí.
Tak proč tady křičíš?
Bože, chudáčku.
Naše miminko se vzbudilo?
Nech toho.
Miminko nemůže hajat? Mám ti zazpívat ukolébavku?
Hele, přestaň s tím.
Tak jdi zpátky dovnitř a hajej, když to nechceš poslouchat.
Ty toho naděláš.
Hele, v tom filmu
je duch ten kudrnatej.
To má být spoiler?
Taková sprosťárna! Jak jsi mi to mohl říct?
To není Šestý smysl! Kudrnatej?
Dneska se nevyspíš, to se můžeš spolehnout!
Máš fakt problém.
Jeď! Ještě kousek!
Jde ti to skvěle! Do toho! Až do finiše!
PRVNÍ MÍSTO ČOI SUNG-HJO
Vyhráls!
Super!
Skvělá práce!
3. DÍL CÍLOVÁ ČÁRA
A ráno je ticho.
Sung-hjo, vstal jsi brzo.
- Ano. - Neviděla jsem tě přijít.
Pracovals do noci?
- Ano. - Bojím se o tebe.
Můj syn se tak dře.
To je v pořádku.
Až se umyješ, přijď dolů. Nasnídáme se.
Chtěla jsem připravit jambon-beurre.
Ale neměla jsem k tomu ingredience.
Občas jsme si ho ve Francii dávali.
Vzpomínáš?
Ne.
Ne? Byl jsi moc malý.
Ale stejně, když jsme zas pohromadě,
je fajn společně posnídat.
Nikdy jsem si nemyslela, že se vrátíš a budeš zas bydlet s námi.
Je to blízko práci. O nic víc nejde.
Už jsi tu garsonku vyklidil?
Ano, postavit kancelářskou budovu nebylo snadné.
Jestli jde o peníze, měls mi říct.
Architektura je taky byznys. Nepřeháněj to.
Ano, pane.
A dávej pozor i na stavbě.
Spousta dělníků končí v nemocnici.
Dobře.
Děkuju za snídani.
Ten toast chutná strašně.
Na zítra koupím máslo a bagety.
Nemusíš. Většinou stejně nesnídám.
Fakt?
Kdy ti dají umístění?
Ptáš se mě na to samé, co táta.
Proč? Chceš, abych zas odjela?
To ne…
Ale nerada jsi v Koreji na dlouho.
Díky za snídani. Běžím do práce.
ATELIÉR IN
Blahopřeju!
Vyděsila jste mě!
To jste kvůli mě odbouchla výbušninu?
Co? Ne, to je párty dělbuch z oslavy narozenin Hjong-čana.
Vždyť je to výbušnina.
Nevíš, že může zabíjet?
Architekt nedbající na bezpečnost je problém.
Jo, to je problém.
Vynadal jste mi za gratulaci.
A k čemu?
Hej, Sung-hjo! Máme to!
Pan Jun vám to poví.
Co je? O co jde?
Konečně se můžeme nadechnout.
Přišla velká nabídka.
Projekt vyhrazený pro top jedno procento v Koreji.
Prestižní domov důchodců.
Zdravotnická nadace Danjong ho postaví s YR Group
a nás oslovili, ať ho navrhneme.
Prý se to spustí v druhé polovině roku.
- Hje-ran měla pravdu. - Tvoje žena je jasnovidka?
Jo. Tentokrát věštila z tarotu.
Vezeme se na obřím kole štěstěny.
GRANÁTOVNÍK
Má trochu seschlé listy.
To tě teď zajímá nějaká mizerná souška?
- Někdo na nás seslal kletbu. - Cože?
Závisí na něm osud společnosti.
Když umře, zavřeme to tu.
Proboha. Proč jsi ho nezalil?
No nic, nevadí.
Může někdo zajít pro hnojivo na kytky?
Jsi fakt otrok pověrčivosti.
Aspoň vidíš, jak jsem zoufalý.
Když to klapne,
na chvíli budeme úplně bez starostí! Musíme to risknout!
Chci to dělat.
Jo, ale nestačí to jen dělat, musíme to udělat dobře.
Chci na tom dělat.
Já taky. Strašně moc!
Ne, chci vidět, jak na tom děláš ty!
SOUTĚŽ O PŘESTAVBU A ROZŠÍŘENÍ TĚLOCVIČNY SŠ HJERUNG
Mami.
Mami?
Je někdo doma?
Uvařila jsem kari. Ohřej si ho.
Cože je najednou tak milá?
Sto závitků kimbap.
Kdo si jich tolik objednal?
Nevím. Je to svačina na nějaké televizní natáčení.
Vyzvednou si je v šest.
Fakt? Zeptám se jich, co točí.
Takže ses rozhodla nechat Sok-rju na pokoji?
- Jo. - Vážně?
Jak to?
Říká se tomu efekt Romea a Julie.
Prý čím víc jim ji rodiče zakazují, tím víc jejich láska roste.
Co to s tím má společného?
Tak hele.
Je to naprostá pravda, a to nejen v lásce.
Čím víc jsou rodiče proti a chtějí mít kontrolu,
tím víc dítě rebeluje.
Jo, to je fakt. Rozhodla ses správně.
Měla bys být stejně ohleduplná, když roluješ kimbap.
Když se to tam snažíš mermomocí nacpat, strany…
Sok-rju to dlouho nevydrží.
Jak to víš?
Ne každý může být nezaměstnaný.
Celý život je tak svědomitá.
Bude maličko stačit popostrčit a vzdá to.
Na tu chvíli čekám.
Už se blíží.
Máme jich mít 100. Neujídej!
Jsou tak dobré. Jen ochutnávám.
- Chutná ti? - Jo.
Dělej!
Hotovo.
BEK SOK-RJUIN ROZVRH NEZAMĚSTNANÉ
HRANÍ HER
Pěkně.
POBYT NA ČERSTVÉM VZDUCHU
Tohle by mi fakt šlo.
SLEDOVÁNÍ TV
Nedělají to dobře. Takhle ne.
ŠLOFÍK
- Co děláš? - Mám práci. Čau.
Počkej. Ani nevíš, proč volám. Co máš tak důležitého?
Co je?
Duch byl ten s rovnými vlasy.
Pokládám to.
Počkej! Je to důležité.
- Pojďme si číst komiksy. - Možná to nevíš,
ale zaměstnaní ve všední den pracují.
Nemyslela jsem teď.
Chci tam jít od šesti do osmi.
Doraz po práci.
Ne. A teď zavěsím.
Blb bezcitnej.
Zapomeň na to. Mám i jiné kamarády.
- Vítej. - Ahoj.
Čau!
Má nejlepší kamarádka.
Blízká a dlouholetá přítelkyně.
Co mají ty lichotky znamenat?
Ani moc nechápu.
Proč tak sklesle, Mo-um? Mělas náročný den?
Zato ty skáčeš radostí, Sok-rju. Užíváš sis nicnedělání?
Samozřejmě.
Co chceš číst?
Mám něco od každého žánru.
Romantika? Karate? Šónen?
Samá nuda.
POUZE PRO DOSPĚLÉ
Nějakou červenou.
Aha.
Jsme u mě ve čtvrti na veřejném místě.
Nikoho tak odvážného neznám.
Co?
Už jsem na to mrkla.
Vidíš Růži blaženosti? Ta se mi zdála dobrá.
Chmátni po ní, tajně.
A až dočteš, podej ji mně, jo? Běž.
Teď. Nikdo nekouká.
- Hned teď. - Sok-rju?
Nemyslela jsem červenou knihovnu.
Spíš něco jako čerstvou krev a cáry masa!
Jako tamhleto.
Jo tak. Tos mohla říct.
Dobrý den.
Další tvůj nejlepší kámoš.
Ne. Dneska ne. Je diskvalifikovaný.
Ani mě nepozdravíš?
Tys přišel. Říkals, že nedorazíš.
Nepřišel jsem za tebou. Chci si přečíst jednu knížku.
Vážně? Kterou?
No… Tady je. Tuhle jsem chtěl.
Ty jsi chtěl…
„Princeznu“?
PRINCEZNA
Páni.
Co je? Máte problém s mým vkusem?
Ne, nemám žádné předsudky.
Ale ty máš v oblibě tragickou lásku
a špatné konce?
Jo, má.
Jak to víš?
Prostě to vím.
Exotka vedle podivínky.
Vy dvě jste se hledaly. Takhle naštvete míň lidí.
Teď přišel, a už se hádá. Děs.
Co teď?
Co myslíš? Jde se domů.
Ne, od osmi do desíti trávím volno venku.
To si plánuješ i volno?
Zvyk je železná košile. Únavný život.
Co je na tom špatného?
Proč si zábavu systematicky nenaplánovat?
Když o tom mluvíme, co deskové hry?
Příště. Musím se jít domů učit.
Učit? Na co?
Na řidičák na motorový člun.
Kapitánský průkaz? Chceš řídit loď?
Ne, ale začala jsem se o něco zajímat.
A je to nutnost.
Mám ještě práci. Musím zpátky do kanceláře.
Co je s vámi? Oba mě opouštíte?
Takže to fakt odpískáme?
Pa. Zavolej mi zítra.
Mně nevolej.
No tak.
Tak dobře, vy věrní občané.
Pilíři ekonomiky!
Závisí na vás budoucnost Koreje! Jen tak dál, pracanti!
Co si sama počnu?
Tady je vaše ranní káva.
Děkuji.
Samozřejmě. Tumáš. S ním je lepší.
Pravda.
Cukr mi dokáže rozpumpovat krev.
Nemáte kávovar?
Ani překapávač?
Kdyby jo, nebyla by tohle realitní kancelář.
- Bolí mě záda. - Propána.
- Dže-suk, podej mi ten polštář. - Podej si ho sama.
Ani nehne prstem.
Dobré ranko!
- Ahoj. - Nač ty kytky?
Koupila jsem je v květinářství u výstupu z metra.
Hezké, že?
- Bože. - To ano!
Můj muž mi nikdy nic tak hezkého nekoupí.
Ani dětem. Tak co mám dělat? Kupuju je ostatním.
- Děkuju moc. - Pěkné, viď?
Ani nepamatuju, kdy jsem je dostala naposledy.
- Počkej, vyfotím si je. - Jasně.
- Levandule. - Pošli mi to.
- Dobře. - Ty voní.
- Uhni s obličejem, Dže-suk. - Krásně voní.
Viď?
Obličej pryč, Dže-suk.
Poslouchejte mě.
- Tak! - Chci vám něco říct.
Přejmenujme se.
- Proč? - Chceš nás přejmenovat?
Jo. Pamatujete, jak byly Sestry Hiovy hrozné?
- Jo. - Nejhorší.
Nechci s nimi mít nic společného a to jméno tomu nepomáhá.
Dejme naší skupině nějaké fakt pěkné jméno!
Jako jaké?
No,
nějaké rafinované, elegantní.
Přeložíme „Suk“ do angličtiny?
Hje-suk, co anglicky znamená „suk“?
Nevím.
Jsi diplomatka, a nevíš?
- Jak mám vědět jména rostlin? - Vážně?
- To po mně nechtějte. - Najdi to.
Moment, vyhledám to.
Počkat, on se mimo Koreu nejí?
- Asi ne. - Nikdy jsem to neslyšela.
Našla jsem to.
- Tak jak? - „Mugwort.“
- Mug… co? - „Mugwort.“
Wort. Takhle.
Ty štěkáš?
- Horší než „mug cup.“ - Co?
Ne, nerolovat jazyk.
Ale není pelyněk taky bylina?
- Je. - Jo.
A jaká je nejkrásnější?
Levandule!
Musíš rychle!
Tak domluveno! Levandule.
NA MI-SUK ŽIJ S VŮNÍ
- Hele, tati? - Jo?
Jak se žije s vůní?
Nevím. Zeptej se mámy, až přijde.
Asi už stárne. Koukni.
Dala si na profilovou fotku kytky.
- Levandule. - Pomlouváš mámu za jejími zády?
Proto vás dva spolu nemůžu nechat o samotě.
Jste tak agresivní.
Nepomlouvala jsem, konstatovala jsem fakt.
Stárneme společně.
Ty mlč.
Proč děláte tolik?
Ještě dost zbývá. Potřebujeme sto.
- Sto? - Jo.
Objednal si je tu jednou televizní štáb.
Chutnaly jim a chtějí ještě.
Fakt?
Asi nemám na výběr.
Pomůžu vám.
Hej!
Ať tě to ani nenapadne!
Nepřekážej tu. Leda si chceš dát závitky.
Nebo tteokbokki.
- Chceš? - Ne, máš moc práce.
Dobrý den.
- Vítejte! - Dobrý den.
Paní Ju!
Božínku, to jsi ty, Sok-rju?
Páni! Vůbec jste se nezměnila.
Hned jsem vás poznala. To je něco!
Mami, moje třídní učitelka ze střední.
- Jémine! - Dobrý den, paní Ju!
Omlouvám se, že jsem vás nepoznala.
To nic.
Došlo mi to, až když jsem viděla Sok-rju. Zapomněla jsem, že to tu máte vy.
Co vás sem přivádí?
Přišla jsem objednat jídlo.
Můžete mi udělat 20 tteokbokki a 20 sundae?
- Jistě. - Páni.
Bude nám ctí.
Ale to je dost. Unesete to všechno?
Pomůžu jí.
Ne, já půjdu. Máte práci.
- Určitě? - Momentík.
- Dobře. - Broučku.
- Udělám to. - Moment.
- Pospěš si. - Hej.
Dej paní Ju nápoj.
Děkuju, žes se mnou šla.
Není zač.
Tady se to vůbec nezměnilo.
Je to tu pořád stejné.
Možná proto zapomínám, jak čas letí.
Je to úžasné. Nevěřím, že je z vás ředitelka.
A ty.
Byla jsi taková holčička. Nevěřím, že už jsi tak vyrostla.
Zaskočila ses podívat do Koreji? Na dovolenou?
Prosím?
Slyšela jsem, že pracuješ pro Greip.
Jo…
Když jsem se to dozvěděla, měla jsem velkou radost.
A nejen já.
Celý sbor o tobě pořád mluví.
Byla jsi tak chytrá a schopná.
Celebrita Hjerungské střední.
Podívej, další celebrita Hjerungské střední.
Cože?
Přihlásil ses do soutěže o přestavbu a stavbu nové budovy?
Jo, dnes se tu pro uchazeče koná brífink.
Viděla jsem jméno na seznamu, ale nebyla jsem si jistá.
To je skvělé. Kdyby to vyšlo, bylo by to úžasné.
Paní Ju.
Neznamená to, že by teď vedle vás neměl sedět?
To je nekalá soutěž.
Je to proti pravidlům.
Jsi pořád stejná.
Rozhodnutí je na expertech z oddělení vzdělávání.
Nemám do něj co mluvit.
Hezký pokus.
Kruciš.
Už je to tak dávno. Máte odpoledne čas?
Jistě.
Omlouvám se,
ale na předchozí obhlídce jsem něco vynechal.
Musím tam ještě zajít.
Vážně? To je škoda. Poprosím tedy Sok-rju.
Nepromluvíš se studenty, když jsi tu?
Rozhovor s absolventkou.
Co prosím? Já?
Myslím, že jdeš příkladem.
Studenty bude tvoje práce pro Greip jistě zajímat.
Ale já…
Já půjdu.
Máš určitě spoustu práce. Díky. Hodně štěstí.
Děkuju.
Nevadilo by ti setkat se s nimi?
Vůbec ne.
Toto je Be Sok-rju. Studovala u nás.
Pracuje pro firmu Greip v USA.
- Greip? - Super!
Snad se na vás přenese něco z její energie.
Stará úča mizí, můžete si pohovořit.
Ano, paní učitelko!
- Zlom vaz. - Díky.
Ahoj, já jsem Be Sok-rju.
Tohle setkání jsme naplánovali před chvílí,
takže nemám nic připravené.
Jestli chcete, můžete se mě ptát, já budu odpovídat.
Jakou vejšku máte?
Po maturitě tady mě přijali na Hangukskou univerzitu.
Po roce jsem odjela studovat do Států.
Přihlásila jsem se na Berkkeley, kterou jsem taky absolvovala.
Takže vaši rodiče jsou bohatí?
Ale kdepak.
Kamarád se připravoval na studium v zahraničí.
Chtěla jsem taky studovat angličtinu, tak jsme se učili spolu.
Když mě přijali,
dostala jsem čtyřleté stipendium. Tak jsem se tam dostala.
- To je šílený. - Páni.
- A ještě… - Ano?
Co děláte ve firmě Greip?
Říká se tomu produktová manažerka.
Dohlížím na vedení projektů
od jejich plánování až po dokončení.
Chtěla jste vždycky být produktovou manažerkou?
Nevím. Asi ne.
A jaký byl váš sen?
- Můj sen? - Ano.
Čím jste na střední chtěla být?
Hej, Sok-rju.
Zase mě ignoruješ. Už jsi obědvala?
Nemluv na mě. Chci mít klid.
Tak se mnou klidně pojď.
Později.
Musíme jít hned.
Říká kdo? Mně se nechce.
Pojď!
Zbláznil ses? Jak se opovažuješ tahat ženu za límec?
Nemáš žádné vychování?
Mluv za sebe. Zbláznila ses?
Ty nejsi žádná ženská.
Jistěže jsem žena.
Jsem snad muž? Co podle tebe jsem?
Ty jsi téměř…
gendrově neutrální.
Mám tě zabít?
- Chceš zakopat za školou? - Tak jdeme.
- Cože? - Jdeme.
Určitě to bylo někde tady.
To už tvrdíš půl hodiny.
Proč ji hledáš?
Domluvili jsme se, že ji vyhrabeme za deset let. To dávno bylo.
Já vím.
Zapomněli jsme na časovou kapsli. Co je na tom?
Ani nevím, co jsem do ní dala.
Hele, byl to tvůj nápad.
Myslím, že tam byl dopis. „Dopis mně za deset let.“
Musela jsem být blázen. Nápad mileniála. Hrůza.
Vykašleme se na ni. Ať zůstane hluboko pod zemí.
Doufejme, že ji vykopou za miliardu let jako dinosauří vejce!
Ne, i tak by to bylo trapné.
U Sok-rju, kterou znám, by trapnost nad zvědavostí nezvítězila.
Nejsi zvědavá?
Určitě je prošpikovaný spoustou oslnivých a naivních slov.
No a? Realita je, že tu kopeme jak o život.
Hele, jde vidět, že kopeš jen tak napůl.
Je někde tady.
Proč jsi to předtím udělal?
Co?
Dělala jsem, že jsem pořád v Greip.
Proč jsi mě neprozradil?
Taky jsem šla na tu hodinu.
Vždyťs tam pracovala.
Nebo i to byla lež?
Sklapni.
To je dost. Tvoje zkušenost je skutečná.
Na to poradit studentům to podle mě stačí.
Proč ta hlína nejde dolů?
Nedělej, že jsi jako ze škatulky. Pak si ji smyješ.
Chci domů.
Ještě chvíli kopej. Cítím to v kostech.
Už to bude. Podle mě byla mezi těmi stromy.
Hledej si ji sám.
Vážně jdeš pryč?
Sok-rju!
Kruci. Určitě byla mezi těmihle stromy.
Sok-rju, počkej na mě.
Skoro jsme ji měli.
Hej, Sok-rju!
Jsem doma.
Ahoj!
Co to je?
Krabice na dárky.
Sousedka mě požádala, má to jako vedlejšák.
Proč to pro ni děláš?
Co máš s rukou? To je náplast proti bolesti?
Asi za to může ten kimbap. Bolí mě zápěstí.
Říkala jsem, že vám pomůžu.
Pomáháš nicneděláním, princezničko naše rozmazlená.
Radši si nalepím sto náplastí.
Snad ještě prodám 1 000, co, deset tisíc kimbapů.
- Dej. Udělám to. - Proč?
To je moje práce.
Nepleť se mi do přivýdělku. Dělej si svoje.
Ahoj, Dong-džine!
Zase šílí.
Když jsi byl doma, mohls mámě pomoct!
Co jsi celý den zalezlý u sebe v pokoji?
Co je to s tebou?
Byl jsem v práci, přišel jsem pro věci.
- Mami! - Ano?
Mám soukromou lekci. Opozdím se.
Dobře, užij si to.
- Tak já jdu. - Ahoj.
Dong-džin šel poslední dobou do sebe.
Moc jsem nevěřila, že se svým životem něco udělá.
Ale žije teď dobře.
Pracuje jen na částečný úvazek, ale vydělává.
Šéf posilovny mu pomáhá stát se osobním trenérem nebo tak.
A cvičí.
To je fajn.
Vážně to tak povedu dál?
Ty nejdeš domů?
Za chvíli.
Co děláš?
Tady jsi dřív plaval?
Jo.
Vypadá staře.
Ještě se v něm plave?
Občas, při tělocviku.
Klídek. Víš, že veřejná zařízení nevynášejí a mají spoustu nařízení.
Teď je pro nás důležitá zítřejší schůzka s klientem.
Obojí je důležité.
Může se zdát, že už máš reputaci a navenek se nám daří,
ale vždyť víš, že tahle branže je ošemetná.
Mírný pokles může mít vliv i na velké korporace.
Já vím.
Tak zavři ten bazén a otevři si domov důchodců.
To má být nátlak?
Ne, jen návrh.
Taky nám vyšel ten rozhovor v Čungwu Daily.
Bude zítra v novinách. Čau.
Čau.
ARCHITEKTURA A LIDÉ ČOI SUNG-HJO A JUN MJONG-U: ATELIÉR IN
ČOI SUNG-HJO VYHRÁL 200 M PLAVÁNÍ
R. 2007 NA NÁRODNÍM MISTROVSTVÍ V SOULU
Vyděsilas mě.
Proč tu stojíš?
Proto o tobě v práci kolují takové divné zvěsti,
že máš duchovní schopnosti a na čele třetí oko.
Že mám duchovní schopnosti a umím číst lidem myšlenky.
To je jen prozíravost stáří.
Co ten článek? Nelíbí se ti?
Ujde.
Je dobře rozvržený a obsahově jasný.
Proč mi to nezní jako kompliment?
Začínáš být líný.
Tvoje psaní prozrazuje, že si neověřuješ fakta.
Kang Dan-ho.
Když jsi sem přišel, připadal jsi mi šílený.
Když jsi jezdil na policejní stanice,
balil sis batoh a měsíce ses nevrátil domů.
A co? Moc se soustředím na rovnováhu mezi životem a prací?
Chápu to. Vážně.
Ale buď proaktivnější.
Budu to mít na paměti.
- Jdeš to uvést do praxe? - Ne, jdu si pro rýžové koláčky.
Ujde to.
- Kde je pacient? - Tamhle.
Kdy ten záchvat začal?
Asi před deseti, patnácti minutami.
Do-hjon trpí záchvaty.
Převezeme ho. Mo-um, jdi dopředu.
Dobře.
Jen moment.
Co budeme dělat. Je tu zácpa?
Převážíme urgentního pacienta.
Prosíme o spolupráci.
Záchvat déle než 20 minut je nebezpečný.
Proč neuhnou?
Vezeme nemocné dítě. Prosím, uhněte.
Co ten chlap dělá?
Myslíš, že nám vyklízí cestu!
Cože?
MILUJU VÁS, BAHŇÁCI
STRÁŽCE BAHŇÁKŮ
Fajn, máme volno.
MILUJU VÁS, BAHŇÁCI
Poslední dobou se množí zařízení pro důchodce,
ale jejich kvalita se značně liší, že?
Proto nejlevnější jednotka bude začínat zálohou minimálně dvou miliard wonů.
Plánujeme vystavět luxusní domov důchodců.
Zařízení bude navrženo výhradně pro top jedno procento populace seniorů.
Bude se jednat o skvostný výrazný bod, postavený v samém srdci Soulu.
O místo, kam nebude mít přístup každý
a nemůže ho okukovat.
Kupříkladu staří lidé cestující metrem.
Já metro miluju.
Přijel jsem dnes autem,
ale často jím jedu, když musím hodně cestovat.
A do budoucna to nebude jinak.
Jsem zastáncem sociální politiky poskytující výhody v dopravě
seniorům.
To je bezva.
Nechtěli jsme nikoho shazovat.
Bylo to jen pro srovnání.
- Ano, jistě. - Aha.
Ale když má stát ve výšce, kde na ni lidé ani nedohlédnou,
jak vysokou tu budovu plánujete?
Lidi bude bolet za krkem.
Totiž, pan Čoi se ptá,
o jaký koncept máte zájem.
Chcete něco luxusního a výstředního?
Ano, proto tu máme pár náčrtů.
Rád bych, aby byla směsí těchto návrhů.
Prosím?
Toto jsou díla renomovaných mezinárodních architektů.
Naši potenciální klienti budou mít bohatou zkušenost ze zahraničí.
Jejich vkus a standardy jsou dost vysoké.
Proto je běžné domácí návrhy nebudou schopny uspokojit.
Takže jinými slovy říkáte,
že nevěříte v naše schopnosti
a chcete zkopírovat ověřené návrhy, je to tak?
To po nás žádáte?
Prosím?
Vzdáme jim hold.
Nápodoba je matkou tvoření.
Nic není doopravdy nové.
Ale to je jasné plagiátorství.
O to nemusíte mít starost.
Všichni si dnes na plagiátorství stěžují.
Ale u soudu je těžké jej prokázat a dosáhnout trestu.
Nemůžu to udělat.
Nesnaž se mě přemluvit.
Nerozmyslím si to ani za nic.
Tak mě nejdřív vyslechni. Mám plán.
Jaký plán?
Nejdřív budeme dělat, že souhlasíme.
V průběhu ale návrh přepracujeme.
Navrhneme nový.
No tak. Termíny i rozpočet už je stanovený.
Nemůžou si to rozmyslet, až to bude rozjeté.
Postupně provedeme změny a zakomponujeme náš styl.
To zní dobře, ne?
Takže chceš přepracovat okopírovaný návrh!
Ber ho jako referenční.
Děláš si srandu?
Mjong-u.
Vím, že architektura se nedá dělat bez klienta,
ale s lidmi s takovými názory pracovat nemůžu.
S tímhle nebudeš schopný provést nic.
Máme zkušenost se spoustou nekalostí.
A ty to bereš takhle?
Kancelář jsme postavili na hromadě dluhů. Musíme se postarat o své lidi.
Právě kvůli nim to neudělám.
Chci, aby si zachovali stavovskou hrdost.
Ty blázne! Víš, co ve skutečnosti potřebují?
Nepotřebují abstraktní ideály,
ale reálné odměny, zvýšení platu!
Jestli to chceme taky, potřebujeme peníze.
Firmě se musí dařit.
Takže chceš zaprodat duši pro peníze?
To je pro naši firmu nejlepší?
A co ty?
Ty pro firmu něco děláš?
Senioři jsou ti ukradení!
- Pořád koukáš jen na ten bazén! - Cože?
Domov důchodců za stovky miliard a obyčejná rekonstrukce tělocvičny!
To se nedá srovnat!
Do práce jsi zavlekl osobní pocity!
Mjong-u.
Ten pitomej bazén ti připomíná minulost…
Chci říct… Hele, Sung-hjo…
Odjíždím.
Počkej…
Skvělá práce.
Super.
Výborná práce!
Jsem ráda, že je Do-hjonovi líp.
To jen díky vám, pane Jone.
V tomhle se vyznám.
Když Se-junovi prvně diagnostikovali epilepsii,
myslel jsem, že je to konec světa.
Asi to byla zkouška seslaná z nebes, aby se z nás stali lepší záchranáři.
- Se-jun je dar z nebes. - Přesně tak.
Kdo je ten spasitel, co nám vyklidil cestu?
- Můj ideál. - Cože?
Obvykle mám slabost pro akční hrdiny.
Ale to je minulost.
Někdo tichý, kdo má odhodlání.
Mlčenlivý, ale rozhodný.
To je doopravdy sexy.
To je poprvé, co vidí jako sexy někoho jiného než Iron Mana.
Ne, říkala, že i Spider-Man je sexy.
Svaly a upnuté kalhoty…
Co to měl napsáno na zádech? Něco s bahnem.
Že miluje bahňáky.
Jo.
To znamená že je to Bahňák Man. Iron Man, Spider Man, Bahňák Man.
Bahňák Man.
Viděl někdo jeho SPZ?
Promiň, měl jsem se podívat, ale bylo to tam moc hektické.
Měls to omrknout. Jak ho teď najdu?
Slečno Džung, tohle přišlo pro vás.
Ano? Děkuju moc.
- Co je to? - Co to je?
Rýžové koláčky? Už mám hlad.
Můžeme si dát?
Momentík. Podíváme se, kdo je poslal.
Tady to je.
- Psaníčko. - Tady je.
Dobře.
No tak. Počkat.
Moc děkuji za minule.
Slíbil jsem, že se ozvu, ne? Záchranářko Džung Mo-um.
Cože?
Jak to, že zná moje jméno?
Ale proč poslal rýžové koláčky? Mám po nich žízeň.
Dejte mi.
Jsou dobré.
Slečna Be Sok-rju?
- Dobrý den. - Dobrý den.
Ráda vás poznávám, jsem Li Džin-jung.
- Děkuji. - Překvapilo vás, že volám?
Vůbec ne.
Mohla jsem přijet za vámi. Děkuji, že jste dojela ke mně.
To je to nejmenší.
Za někým tak váženým jako vy je radost jet.
Ale jak jste sehnala moje číslo?
Mám na to radar.
Slyšela jsem, že se do Koreje vrátil někdo talentovaný,
tak jsem se začala vyptávat.
Lichotíte mi. Děkuji.
Myslím to vážně.
Jestli dovolíte,
mohu se zeptat, proč jste opustila Greip
a vrátila se domů?
Vedly mě k tomu osobní důvody.
Aha.
A jak dlouho jste pro ně pracovala?
Nastoupila jsem v roce 2015
a oficiálně skončila minulý měsíc.
Takže deset let?
Ne, uprostřed jsem si dala rok pauzu.
Vážně?
Ano, když mi bylo 30.
Také z osobních důvodů?
Ano.
Tak to ve 30 bývá.
Také jsem v tom věku změnila práci.
Vaše kariéra i portfolio jsou velmi působivé.
Myslím, že nebude problém.
Pozice, kterou vám chci nabídnout, je v Serendipity…
Be Sok-rju.
Proč jsi tak vymóděná?
Co je?
Proč na tebe pořád narážím?
Protože žijeme ve stejné čtvrti.
Taky z toho nejsem nadšený.
Na tom se shodneme.
Tak si jdi po svých.
Kam jdeš?
Probrat se.
Jak to děláš, že jsi čím dál víc v pohodě?
Máš kuráž.
- Dáš si? - Ty jsi z toho pila?
- Umyj mi to. - Jsem snad prašivá?
Nevypadáš čistě.
- No tak. - Promiň.
Fakt?
- Stříkáš na mě vodu? - Ne, ujela mi ruka.
Jen počkej.
Chceš mě postříkat? Korea má nedostatek vody.
Tohle je pro Zemi.
Kam zas jdeš?
Proč jsi ve všem tak nepředvídatelná?
Celé dny se válím. Mám úbytek svalové hmoty.
Doplňuju ji.
Ty že máš nějaké svaly?
Taky se neumíš vhodně oblékat.
Doteď to vhodné bylo.
Měla jsem schůzku s personalistkou.
- Proč? - Já nevím.
Nevím, jak získala moje číslo.
Jsem nesmírně schopná a talentovaná.
Co říkala?
Nabídla mi pár pozic.
V GLO Korea a Serendipity.
Za slušných podmínek.
Neplatí tolik, co předtím, ale ujde to.
Vážně?
Je to podobné mé předchozí práci.
Brzy si zvyknu.
Super, ne?
Chceš to dělat?
- Cože? - Chceš mít zas stejnou práci?
Práce je jen práce.
- Záleží na tom, jestli ji chci? - To není pravda.
Je to tvoje práce. Dělej, co chceš.
Jak by lidé mohli dělat jen to, co chtějí?
Proč ne?
Proč všichni dělají kompromisy?
Říkalas, že ses přehřála a vypnula.
- Že potřebuješ restart. - Jo, ale…
Kde je tvá odvaha? Vrátíš se do vyjetých kolejí?
- A co kdyby? Co je ti po tom? - Myslíš, že tě neznám?
Když něco chceš, oči se ti rozzáří
a překypuješ nadšením. Teď nic takového nesleduju.
Myslíš, že jsem pořád teenager?
Nedělej, že mě znáš, protože jsme byli kámoši.
Jen bych si přál, aby jsi měla skutečný sen.
Sen? Cože? Sny?
Myslíš, že každý může mít sny?
Jen ti, co mají ten luxus za nimi jít, můžou snít.
Za snem si můžou jít ti, co po nezdaru dostanou druhou šanci.
Nechápeš to, vyrůstals ve Středomořském podnebí.
V jasném, mírném a dokonalém prostředí.
Já zažila teplo jen chvilku. Většinou žiju na Sibiři.
Zima až praští, vichry, sníh, déšť a kroupy.
- Víš, jaké to je? - To vím.
Taky jsem takové zimy zažil.
Myslel jsem, že si to pamatuješ.
Vyděsilas mě.
- Co ty tady? - Čekala jsem na tebe.
Co máš s hlasem? Puberta?
Tvůj první den v národním týmu. Nechám to být.
Co vyvádíš? Zase něco divnýho?
To je dárek.
Ručník jako dárek?
Jo, rozlož ho.
ČOI SUNG-HJO, OLYMPIÁDA 2008 V PEKINGU BOJUJ O ZLATO
Děláš si srandu?
Dobrý, ne?
Nechala jsem ti to tam vyšít.
- Vem si ho na trénink. - Ani náhodou.
Co když ho uvidí?
Fajn, vezmu si ho, jo?
Opatruj se. Neudělej národu ostudu.
Nejedu na olympiádu hned zítra.
Zlom vaz! To zvládneš!
Hodně štěstí!
Ty to dáš!
VAŠI PODPORU ODMĚNÍME MEDAILEMI
Přinášíme špatné zprávy.
Čoi Sung-hjo, který si zajistil místo na olympijských hrách
na mistrovství v plavání
měl nehodu.
- Sung-hjo je v pořádku. - On…
Sung-hjo…
To nic.
To nic. Bude to dobré.
To nic, ano?
S rehabilitací budeš schopný zas chodit.
Ale asi nebudeš moct pokračovat…
ve sportovní kariéře.
To vím.
Taky jsem takové zimy zažil.
Myslel jsem, že si to pamatuješ.
ATELIÉR IN
Nechal jsem mobil v kanceláři.
Prý jste se vy dva pohádali.
Pan Jun mi o tom řekl.
Proč vám to říkal?
Mám talent na usmiřování.
Slyšela jsem názory vás obou.
Podle mě máte pravdu.
Skryté plagiátorství? Taková urážka!
Navíc člověk má hledět kupředu.
Brzy se nám bude dařit.
Nesmíme nás spojovat s plagiátorstvím.
- Jste na mojí straně? - Nechte mě domluvit.
Ale pan Jun má taky pravdu.
Chci mít práci od devíti do šesti a dobrou výplatu.
K tomu je potřeba, aby se firmě dařilo.
Musíme najmout víc lidí.
V architektuře se musíme řídit klientem.
Ale to vy neumíte.
Asi jste se zasekl.
Něco podobného jsem slyšel včera.
Ať to bylo od kohokoli, měl pravdu.
- Je to tak. - Co?
Sung-hjo,
jste úžasný.
Mluvíte tak poeticky
a sny milujete víc než realitu. Idealista.
Jste pyšný.
Ale víte, kde jste k tomu všemu přišel?
Můžete si to dovolit.
Cože? Sny?
Myslíš, že každý může mít sny?
Jen ti, co mají ten luxus za nimi jít, můžou snít.
Za snem můžou jít ti, co po nezdaru dostanou druhou šanci.
Zkrátka a dobře, pro rozvoj a slávu Ateliéru In
vás žádám o hladkou spolupráci obou prezidentů.
Jen abyste věděl, pan Jun
dlouho postával před vaší kanceláří.
- Umíte skvěle usmiřovat. - Já vím.
Dále.
Myslím, že jsi kvůli mě vynechal ranní kávu.
Jo, díky.
Za ten včerejšek se omlouvám.
Byls v nepříjemné situaci.
Ne, to je v pořádku.
Věděl jsem, že to není ono, ale předstíral jsem opak.
Stydím se za to.
Přestaň. Co to povídáš?
Měls pravdu. Choval jsem se sobecky z osobních důvodů.
Chtěl jsem víc dělat na tom bazénu.
Myslel jsem, že to bude moje šance to všechno uzavřít.
Chápu a přemýšlel jsem o tom.
Jak ses asi cítil, když jsi musel přestat s plaváním.
Ani si to neumím představit.
Na-jun mi právě řekla,
že když se rozdělíme, zkrachujeme.
Cože?
Že bychom měli zůstat spolu, jestli nechceme hladovět.
Jen tak plácá.
Mileniálové a Generace Z se dost liší.
To je super,
ale takhle o generaci Z nemluv.
Cože?
To dělají jen staří.
Dětem je to jedno.
Tak je generačně neházej do jednoho pytle.
Takže mě nemáš rád?
Nebudeš se mnou pracovat?
Budu. Proč ne?
Já to věděl.
Odstup trochu.
- Takhle nemůžu pracovat. - Dobře.
- Ten včerejšek mě fakt mrzí. - To já se omlouvám.
Přihraj!
A jaký byl váš sen?
Můj sen?
Jo. Čím jste na střední chtěla být?
Abych pravdu řekla, tak nevím.
V té době jsem chtěla být ve všem první.
Chtěla jsem být dcera, na kterou máma může být pyšná.
Chtěla jsem, aby mě učitelé chválili.
Aby každý věděl, kdo jsem.
Když se ohlédnu zpátky, je mi mě líto.
Proč?
Šlo mi o to, jak mě vidí ostatní,
nevěnovala jsem pozornost sobě.
HR V GLO I SERENDIPITY S VÁMI CHTĚJÍ UDĚLAT POHOVOR
Největší hrdinka rodiny konečně vstala?
Mám hlad.
Máš hlad?
Zrovna jsem dala vařit rýži. Chvíli to potrvá.
Na stole jsou rýžové koláčky, dej si.
Co?
Jím je teď často.
Od koho jsou?
Od nového souseda, zrovna se přistěhoval.
Tomu domu jsem dělala realitní makléřku já.
Byl na trhu věčnost bez naděje na prodej.
Dělala jsem si starost. Není to skvělé?
Jsou dobré?
Dobré.
To jsi ty, Sok-rju?
Paní Ju?
Je to hruškovo-zvonkový čaj, dobrý na krk.
Děkuju vám.
Mrzí mě to. Vyděsila jsem vás?
To nic. To mrazení v zádech mě v létě ochladí.
Co jsi tam vlastně hledala?
Časovou kapsli.
Se Sung-hjo a Mo-um jsme ji tam zakopali.
Vážně? To je pěkné.
Ale nemohli jste ji najít.
Je to tak nejlepší.
Doufala jsem, že by mi dala odpovědi.
Asi bych byla zmatená ještě víc.
Prosím?
Paní Ju,
já jsem vám lhala.
Už pro Greip nepracuju.
Skončila jsem.
Popravdě nevím, jestli jsem skončila, nebo jestli mě odtamtud vyštvali.
Sok-rju, vždycky sis vedla tak dobře.
Proto jsem o tebe měla starost.
Co kdybys něco nezvládla?
Co bys dělala pak?
Myslím, že to jsem vás nenaučila.
Ale po takové době v této práci mi něco došlo.
Děti neustále rostou.
I když je něco nenaučíme,
nějak si odpovědi najdou.
Kdyžs skončila, napadla tě nějaká odpověď?
Tak neměň názor. Věř svému rozhodnutí a jdi dál.
Měnit ho by dopadlo špatně.
Máte pravdu.
Až skončíš, zajdi k bazénu.
Je tam Sung-hjo.
Dobře.
Ahoj, Sung-hjo.
Našels tu časovou kapsli?
Vyděsila jsi mě. Co tu děláš?
To bych se tě měla zeptat já.
Co to držíš? To je můj dopis?
„Pro Be Sok-rju za deset let.
Ahoj!
- Nejlepší a nejkrásnější.“ - Hej!
- „Bek Sok-rju!“ - Nečti to!
- „Jaká budu?“ - Zabiju tě!
„Jsem uvězněná ve třídě, jsem vinná tím, že jsem student.“
- Neutíkej! Uklouzneš! - Ne!
- Nečti to! - „Uniforma je jako vězeňské šaty.“
Byla jsem cvok. Co jsem napsala?
- Hej! - „Můj trest jsou domácí úkoly.
- Osvobodí mě až maturita.“ - Dej to sem!
„Víš, že nejlepší a první
- jsou si podobné, ne?“ - Šílenost!
- „Jestli jsi nejlepší…“ - Hej!
„…jsi asi i první.“
Říkám ti, nech toho!
Neměli jsme to vykopávat.
Mohlo by se to dostat do učebnic.
Výrok, jenž se zapíše do historie. Skutečný skvost!
To tak! Naval.
Dej mi to!
Blázníš?
To je nefér.
Skočils, když víš, že neumím plavat?
Pojď si pro ni.
Ne, bojím se vody.
Víš to?
Jsem poprvé v bazénu
od doby, co jsem skončil.
Proč jsem to nezkusil dřív?
Je to příjemné.
Hele, to, co jsem předtím řekla…
Pamatuješ?
Když jsem už nemohl plavat
a byl jsem zavřený doma?
Sung-hjo, co děláš?
Přinesla jsem ti komiksy. Přečteme si je spolu.
Pak ti uvařím ramen.
Bez vajec, jak ho máš rád.
Co to vyvádíš? Hej!
Proč mě vystrkuješ? Pojďme si číst!
Sung-hjo, aspoň my vrať ty komiksy.
Myslel sis, že když se zamkneš, nedostanu se sem?
Vím, že máš klíče v prvním šuplíku v botníku.
Dobře, tak ramen ne. Maso na grilu!
Platím já! Maso! Co říkáš?
Hej! Počkej!
Myslíš, že to jen tak vzdám?
Co to děláš?
Propána!
- Vážně? - Fakt jsi mě vyděsil.
Co vyvádíš?
Ustup.
No tak!
Uhni mi.
Jsi šílená.
Ty se směješ?
Proč jsi sem vylezla?
Málem jsi umřela!
Jo, tak proč jsi zamknul, pitomče?
Málem jsem umřela.
Zachránil jsem ti život. Nebuď nevděčná.
Jsi fakt cvok.
Jestli já jsem cvok, co jsi ty? Medvěd?
Myslels, že po 100 letech v jeskyni z tebe bude člověk?
Ty fosílie! Přestaň se chovat jako děcko.
Děcko?
To ty jsi jak neandrtálec.
Nedostává se ti mozkový kapacity?
Nevíš, co můžeš a co už ne, viď?
Co je to za smrad?
To je pelyněk s česnekem? Fuj.
Takhle smrdí vdovci.
Já nic necítím.
Sklapni a zmiz. Vrať se, odkud jsi přišla.
Jestli půjdu, budeš dál čumět do zdi jako nula?
- Nula? - Jo, ty naprostá nulo.
- Nech toho. - Ne.
Blbečku. Největší břídile na světě.
- Nenadávej. - Co s tím uděláš?
Měl bys žrát z mísy pro psa!
Co je to s tebou? Nenadávej, říkám.
Ty nulo. Máš v hlavě piliny.
Říkám nech toho.
Kolik ti je, pět?
Hlupáku…
Přestaň, sakra!
Myslíš, že jsi skvělej?
Jsi srabáckej chudák!
Už tak je mi nanic.
- Proč mi nadáváš? - Chováš se jako blázen.
Mám zranění, nemůžu nic dělat.
Proč mi nadáváš? Víš vůbec, jak mi je?
Chápeš, co prožívám?
Už je ti líp?
Poprvé po měsíci slyším tvůj hlas.
A co?
Hej. Co máš v tom batohu?
Ještě jednou se zamkni
a já se sem vlámu.
Krucinál.
Taková jsi.
Bláznivka mávající sekyrou po medvědovi, co se chytil do vlastní pasti v jeskyni.
To je tvoje identita.
Nehrb se. To ti nesluší.
- To má být útěcha? - Chci říct, že je to zlé.
Cože?
Sok-rju dřív byla živá, energická.
Ale teď jsi jako mouchy snězte si mě.
Není s tebou legrace. Jsi nudná.
Vem to zpátky.
Hej!
Hej…
Počkej! Hej!
Pomoz mi!
Pomoc!
Mám tě! Neumřeš. Je to dobrý.
Zatraceně!
Proč jsi skočila, když neumíš plavat?
Proč jsi mě musel tak nasrat?
- Víš, proč se potápíš? - Ne!
Protože máš tělo v tenzi! Uvolni se trochu! Uvolni se!
Nemůžu se uvolnit ani po injekci od doktora. Jak můžu teď?
Počkej, prostě… Jo. Dělej, že jsi medúza.
Mávej končetinama. Tak, nech vodu nadnášet tě.
- Mávat? Takhle? - Jo.
No vidíš. Přesně tak.
Vážně? Hrát si na medúzu funguje.
- Jo, funguje to. - Jo.
Nefunguje to! Ne!
Moje hlava!
Hej! Nalokala jsem se!
Netahej mě za vlasy. Prosím.
Vážně se nadnáším?
To je super! Páni. Připadám si tak divně.
To i v tuhle chvíli musíš něco mlít?
Prociť ten klid ve vodě.
Víš, co, Sung-hjo?
Co?
Byla jsem vynervovaná.
Chtěla jsem s tím praštit kvůli vyčerpání.
Chtěla jsem odpočívat a snít o novém životě.
Jenže…
Bez Greip za zády jsem si připadala jako nula.
Všichni se v životě posunují dál,
jen já se nehýbu z místa.
Tak mi bylo, když jsem skončil s plaváním.
Ozval se startovací signál,
ale mě přišlo, jako bych na startu stál sám.
Říkal jsem si,
že bude těžké najít místo, kde zas budu moct svobodně plavat.
Ale našels ho.
Já vím.
Já ho našel, tak proč ne ty?
Nesnášel jsem lézt do vany, ale už do ni klidně zas skočím.
Myslíš?
Budu někde na novém místě umět plavat?
Samozřejmě.
Jen by mě něco zajímalo.
Hypoteticky.
Co kdybys mohl zas plavat?
Kdyby to šlo,
byl bys i tak architekt?
Jo.
- Vážně? - Jistě.
A co ty?
- Co? - Hypoteticky.
Kdyby ses vrátila do doby, nežs skončila.
Kdybys mohla zpátky do Greipu,
vrátila by ses?
Ne.
Ještě naposled.
Hypoteticky.
Kdyby ses vrátila do doby před zrušením zásnub,
co bys dělala?
Ne. Nevrátila bych se.
Tak jo.
Napíšeme dopisy svým budoucím já za deset let.
Dobře.
Je to nutný?
Sklapni a piš.
Za deset let si je přečteme.
Když ho někdo otevře dřív, bude mít tisíc let smůlu!
Ruku na to!
Ahoj, Be Sok-rju za deset let.
Jsem nejlepší a nejkrásnější Be Sok-rju.
Co když dokážu házet pavučiny pomocí vyspělejší technologie?
Říká se, že umím lézt po stropě.
Doba za deset let se zdá strašně daleko.
Do té doby už asi řekneš Sok-rju, co k ní cítíš, ne?
CÍLOVÁ ČÁRA
STARTOVNÍ ČÁRA
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Jak jsem to tam mohl takhle napsat?
Už dávno k ní nic necítím.
Konečně jste je otevřeli?
Nedávno jsem ji ze zvědavosti vyhrabala.
Zkontaktoval nás Greip.
Já se nedávno přistěhoval. Těší mě.
Vážně?
Zase vy.
Zase stejné chutě?
Můžeš se snažit, jak chceš,
je to ztráta času.
Nemluv o mé tvrdé práci takhle.
Sok-rju?
Sung-hjo!
Co jste to řekl?
Překlad titulků: Vixo