SZERELEM A SZOMSZÉDBAN
SZÖUL OLIMPIAI USZODA
2007 SZÖULI ORSZÁGOS ÚSZÓBAJNOKSÁG
Seung-hyo, anyukád hazajött Koreába a versenyre?
Nem tudott jönni, közbejött valami.
Valóban? És apukád?
Sok betege az intenzíven van, a kórházban kell maradnia.
Ez fontos. Érted, ugye?
- Igen. - Jól van.
Koncentrálj a versenyre.
Ha győzöl, bekerülsz a válogatottba.
Mindjárt kezdődik a 200 méteres gyorsúszás döntője.
Hajrá!
HJELUNG GIMNÁZIUM ÚSZÓCSAPAT
A nyolcason Choi Seung-hyo a Hjelungból.
Menni fog, Seung-hyo!
Choi Seung-hyo a Hjelungból a nyolcason! Hajrá!
Mi a franc? Mit keres itt?
Hé, Seung-hyo! Itt vagyok!
- Itt vagyok! - Légyszi, ne szólongass!
Hajrá, Seung-hyo! Nyomd le őket! A poros nyomodba se érjenek!
Jesszus, Seok-ryu!
Ha nem győzöl, haza se gyere!
Menni fog!
Elkészülni!
Gyerünk!
Hajrá!
Ez az, szuper!
Gyerünk!
Hajrá!
CHOI SEUNG-HYO HATODIK
Semmi baj! Húzz bele!
Hajrá!
Hé!
Jaj!
Tuti, hogy nem százas.
Hú, ez komoly?
Tudod, hány óra van?
Nem. Nézd meg az órádat, ha annyira érdekel!
Szerinted nem tudom?
- Nem érted a kérdést? - De hangos!
A felvételi vizsga ezer éve volt. Mi ez a kérdéses kérdés?
Hajnali három óra van.
Még a madarak és a bárányok is alszanak.
Akkor miért üvöltözöl?
Jó ég, szegény Seung-hyo!
Felkeltettem a pici babát?
Ne csináld ezt!
Nem tud aludni a baba? Énekeljek egy altatódalt?
Hé, ne beszélj így velem!
Akkor menj vissza aludni, ha nem akarod hallani!
Te üvöltözöl.
Abban a filmben
a göndör hajú a szellem.
Mi van, most lelőtted a poént?
Ez nem fair! Hogy vagy képes elspoilerezni?
Ez nem a Hatodik érzék! Göndör?
Teszek róla, hogy ne tudj aludni ma éjjel!
Súlyos jellemhibáid vannak!
Gyerünk! Ez az! Még egy kicsit!
Szuperül csinálod! Hajrá! Gyerünk!
ELSŐ HELY CHOI SEUNG-HYO
Hé, első lettél!
Szuper volt!
Ügyes vagy!
3. RÉSZ STOPVONAL
Bezzeg reggel csendben van.
Seung-hyo, korán felkeltél.
- Igen. - Nem láttam, mikor jöttél.
Sokáig dolgoztál?
- Igen. - Ez aggasztó.
Rengeteget dolgozol.
Ez van.
Gyere le tusolás után, reggelizzünk!
Akartam egy kis jambon-beurre-t csinálni.
De nem volt itthon hozzávaló.
Franciaországban sokszor ettünk.
Emlékszel?
Nem.
Persze. Nagyon kicsi voltál.
De ha már együtt vagyunk…
Jó együtt reggelizni.
Nem gondoltam, hogy visszaköltözöl hozzánk.
Közel van a munkahelyhez. Csak ezért.
Kicuccoltál a garzonból?
Igen, irodaházat építeni nem könnyű.
Ha pénz kell, szólhattál volna.
A tervezés is munka. Ne vidd túlzásba!
Értettem.
És mindig vigyázz az építkezésen!
Sok sérült munkás van a balesetin.
Vigyázok.
Köszönöm a reggelit!
Pocsék ez a pirítós.
Holnap veszek bagettet és vajat.
Nem kell. Nem szoktam reggelizni.
Tényleg?
Mikor kezdődik a kiküldetés?
Ugyanazt kérdezed, amit apád.
Miért? Azt akarod, hogy újra elmenjek?
Nem azért…
Csak nem szeretsz sokáig Koreában lenni.
Kösz a reggelit! Megyek dolgozni.
Gratulálok!
Jesszus, megijedtem!
Direkt nekem szántad a robbanást?
Hogy? Nem, ez egy pukkantó Hyeong-chan szülinapi bulijáról.
Nem, ez egy pokolgép.
Nem tudtad, hogy szívbajt lehet kapni tőle?
A biztonságra fittyet hányó építész bajos.
Én vagyok bajban.
Leszidsz, mert gratuláltam.
Gratuláltál? Miért?
Hahó, Seung-hyo! Megcsináltuk!
Myeong-u majd elmondja.
Mi van? Mi történt?
Végre fellélegezhetünk.
Kaptunk egy eszméletlen ajánlatot.
Olyan megbízást, amit csak a legjobb egy százalék kap Koreában.
Egy exkluzív nyugdíjas lakópark.
A Danyeong Alapítvány építteti közösen a YR Grouppal,
és egyenesen hozzánk jöttek vele.
Mondta, hogy az év második felében lesz valami.
- Hye-ran megjósolta. - A nejed jósnőnél járt?
Aha. Most a kártyákban látta.
A kolosszális szerencsekeréken ülünk.
SEOK-RYU FÁJA
Eléggé ki van száradva.
A nyomorult növény miatt aggódsz?
- Átkot küldtek ránk. - Mi?
A cégünk sorsa múlik rajta.
Ha kipusztul, végünk.
Jesszus! Miért nem locsoltad meg?
Mindegy.
Elmenne valaki tápoldatért?
Nem lehetsz ennyire babonás!
Ennyire elkeseredett vagyok.
Ha összejön ez az üzlet,
jó ideig nem kell aggódnunk semmi miatt! Muszáj megkockáztatnunk!
Vágjunk bele!
Oké. De nem lehet csak úgy. Jól kell csinálnunk.
Bevállalnám.
Én is bevállalnám. Mindenképpen!
Nem, látni akarom, hogy bevállalod!
HJELUNG GIMI TORNATEREM-ÁTÉPÍTÉS TERVEZŐI VERSENY
Anya!
Senki?
Ragut főztem. Melegítsd meg!
Miért ilyen kedves hirtelen?
Száz darab kimbap.
Honnan jött ez a hihetetlen rendelés?
Nem tudom. Valami tévés forgatásra kell.
Hatkor jönnek érte.
Tényleg? Majd megkérdezem, mit forgatnak.
Akkor úgy döntöttél, hogy békén hagyod Seok-ryut?
- Aha. - Tényleg?
Miért?
Ezt az úgynevezett „Rómeó és Júlia-effektus”.
Azt mondják, a szerelem még erősebb lesz, ha a szülők ellenzik.
Mi köze ennek ahhoz?
Csak figyelj!
Ez egy abszolút igazság, ami mindenre igaz, nem csak a szerelemre.
Minél erősebben fogják a szülők,
a gyerek annál jobban lázad.
Igazad van. Jól döntöttél.
Akkor is légy ilyen gyengéd, ha a kimbapot tekered.
Ha erővel akarod belenyomni, az oldala…
Seok-ryu nem fogja sokáig bírni.
Honnan tudod?
Van, aki nem tud meglenni munka nélkül.
Egész életében szorgalmas volt.
Magától adja be a derekát egy kis noszogatással.
Már várom azt a pillanatot.
Meglátod.
Százat kell csinálnunk. Miért eszed meg?
Nagyon finom. Csak megkóstoltam.
- Finom? - Igen.
Igyekezz!
Kész.
BAE SEOK-RYU MUNKANÉLKÜLI NAPIRENDJE
JÁTÉK
Klassz.
BAMBULÁS
Ebben nagyon profi lennék.
TÉVÉNÉZÉS
Nem jól csinálják. Így nem lehet.
SZUNYA
- Mit csinálsz? - Nem érek rá. Pá!
Várj! Még nem is mondtam, miért hívtalak. És ha fontos?
Mi van?
Az egyenes hajú volt a szellem.
Leteszem.
Ne, ez fontos!
- Menjünk képregényezni! - Lehet, hogy nem tudod,
de akinek van állása, hétköznap dolgozik.
Nem úgy értettem, hogy most!
Ott leszek este hattól nyolcig.
Gyere oda, ha végzel!
Nem. Most leteszem.
Szívtelen bunkó!
Felejtsd el! Vannak más barátaim.
- Üdv! - Helló!
Szia!
A legjobb barátnőm.
Szívbéli, régi, kebelbarátnőm!
Mi ez a hízelgés?
A nagyját nem is hallottam.
Mo-eum, milyen rosszkedvű vagy. Nehéz napod volt?
Seok-ryu, milyen jókedvű vagy. Jó volt a semmittevés?
Naná.
Mit olvasnál?
Van itt mindenféle.
Szerelmes? Harcos? Manga?
Mind uncsi.
CSAK FELNŐTTEKNEK!
Valami vörös kell.
Értem.
Nyilvános helyen vagyunk, közel a lakhelyemhez.
Még senki se volt ilyen bátor.
Igaz?
Korábban már megnéztem.
Látod A boldogság rózsáját? Elég jónak tűnt.
Hozd el gyorsan, míg nem néznek!
És passzold át, ha végeztél.
Most! Senki sem figyel.
- Most! - Seok-ryu!
Nem erről a vörösről beszéltem.
Hanem, amiben friss vér és húscafatok vannak. Ilyesmi.
Mint azok.
Olyan vörösről? Mondhattad volna.
Helló!
Itt a másik legjobb barátod.
Nem. Mától kezdve nem az. Diszkvalifikáltam.
Nem is köszönsz?
Eljöttél. Azt mondtad, nem fogsz.
Nem miattad jöttem. El akarok olvasni egy könyvet.
Tényleg? Melyiket?
Hát… itt van. Ez kell.
A könyv, ami kell…
a Hercegnő?
HERCEGNŐ
Ejha!
Mi van? Nem tetszik az ízlésem?
Nekem nincsenek előítéleteim.
De szereted a tragikus, szomorú végű, szerelmes
történeteket?
Aha, szereti.
Honnan tudod?
Csak úgy.
Egyik zakkant, másik lökött.
Maradjatok együtt. Úgy kevesebb embert idegesítetek.
Ide se ért, máris beszól. Hihetetlen.
Most mit csináljunk?
Szerinted? Menjünk haza.
Nem. Nyolctól tízig szabadtéri foglalkozás van.
A szabadidődet is beosztod?
A szokás hatalma. Milyen fárasztó élet!
Miért? Mi bajod van vele?
Tervszerűen is érezhetem jól magam.
Ha már itt tartunk, nem társasozunk?
Legközelebb. Haza kell mennem tanulni.
Mire tanulsz?
A motorcsónak jogosítványhoz.
Csónakjogsi? Hajót akarsz vezetni?
Nem. Nemrég elkezdett érdekelni valami.
És ez kell hozzá.
Még nem végeztem mára. Vissza kell mennem az irodába.
Mi van? Mind a ketten itt hagytok?
Tényleg ennyi volt?
Csá! Hívj fel holnap!
Engem ne.
Ne már!
Oké, jó, hű alattvalók!
A munka hősei!
Korea jövője múlik rajtatok! Ez az, csak így tovább!
Mit csináljak egyedül?
Oké. Tessék, a reggeli kávétok!
Köszi.
Nincs mit. Tessék! Ezzel jobb.
Így van.
Az édes íz beindítja a vérkeringésemet.
Nincs filteres kávéfőződ
vagy presszógéped?
Ha volna, ez nem ingatlanügynökség lenne.
- Fáj a hátam. - Jaj!
- Jae-suk, add ide azt a párnát! - Vedd el!
Azt várhatod.
Jó reggelt!
- Helló! - Mi ez a sok virág?
A virágboltban vettem a metróból kijövet.
Szép, nem?
- Nahát! - Szép!
A férjem sosem hoz semmi szépet nekem.
Se a gyerekeim. Szóval mit csináljak? Én veszek másoknak.
- Köszi szépen! - Szép, ugye?
Nem emlékszem, mikor kaptam utoljára virágot.
- Várjatok, csináljunk fotót! - Jó.
- Levendula. - Küldd át!
- Oké. - Jó illata van!
- Vidd onnan az arcod, Jae-suk! - Nagyon jó!
Ugye?
Vidd onnan az arcod!
Figyeljetek közben!
- Kész! - Beszélnünk kell valamiről.
Változtassuk meg a nevünket!
- Miért? - Miért akarod megváltoztatni?
Emlékeztek, milyen rondák voltak a Hee nővérek?
- Aha. - Szörnyűek.
Nem akarom, hogy összekeverjenek velük, és a nevünk nem segít.
Változtassuk meg valami szépre!
Például?
Legyen
valami kifinomult és elegáns.
Fordítsuk le a Sukot angolra?
Hye-suk, mi az „üröm” angolul?
Nem tudom.
Diplomata létedre nem tudod?
- Honnan tudnám a virágok nevét? - Komolyan?
- Hogy kérdezhetsz ilyet? - Keress rá!
Várjatok! Rákeresek.
Várjatok! Nem ismerik Koreán kívül?
- Nem hiszem. - Sosem hallottam róla.
Na, megvan!
- Hogy van? - „Mugwort”.
- Mug… mi? - „Mugwort”.
„Wort”. Így.
Most ugatsz?
Rosszabb, mint a „mug cup”.
Nem könnyű kimondani.
De az üröm nem valamilyen gyógynövény?
- De. - De.
És mi a legjobb gyógynövény?
A levendula!
Gyorsnak kell lenned!
Akkor megvan! Levendula.
NA MI-SUK ÉLJ ILLATTAL!
- Hé, apa! - Igen?
Hogy lehet illattal élni?
Nem tudom. Kérdezd meg anyádat, ha ideér.
Már biztos öregszik. Nézd csak!
Virágot tett ki profilképnek.
- Levendulák. - Leöregezted anyádat a háta mögött?
Ezért nem hagyhatlak egyedül titeket.
Brutális vagy!
Nem a hátad mögött mondtam. Tényt közöltem.
Együtt öregszünk meg.
Fogd be!
Miért kell ilyen sok?
Még több kell. Százat kértek.
- Százat? - Aha.
A múltkor vitt belőle egy tévéstáb.
Ízlett nekik és rendeltek.
Tényleg?
Akkor nincs mit tenni.
Segítenem kell.
Hé!
Hagyjuk! Mit tudnál segíteni?
Ne lábatlankodj! Egyél kimbapot.
Vagy tteokbokkit.
- Kérsz? - Nem, nem értek rá.
Jó napot!
- Jó napot! - Jó napot!
Tanárnő!
Istenem! Te vagy az, Seok-ryu?
Nahát! Ön semmit sem változott.
Megismertem, amikor belépett! Nahát!
Anya, ő volt az osztályfőnököm a gimiben!
- Jó ég! - Jó napot, tanárnő!
Elnézést, hogy nem ismertem meg.
Semmi baj.
Mikor megláttam Seok-ryut, akkor jutott eszembe, hogy a szüleié az étterem.
Mi járatban itt?
Ebédet szeretnék vinni.
Kérhetnék 20 adag tteokbokkit és 20 adag sundaét?
- Hogyne. - Istenem!
Nagyon örülnénk neki.
De ez jó sok lesz. El tudja vinni egyedül?
Majd én segítek!
Nem, majd én! Nem értek rá.
- Igen? - Egy pillanat.
- Jó. - Szívem!
- Majd én. - Máris!
- Jó, siess! - Na!
Adj inni a tanárnőnek!
Köszönöm, hogy segítesz.
Nincs mit.
Nahát, a suli semmit sem változott!
Itt minden a régi.
Biztos ezért felejtem el, hogy múlik az idő.
Elképesztő! El sem hiszem, hogy most már ön az igazgató.
Hát, igen.
Te is olyan éretlen voltál. Hihetetlen, hogy felnőtt nő lettél.
Rövid időre látogattál haza? Szabadságon vagy?
Tessék?
Hallom, a Greipnél dolgozol.
Igen…
Úgy örültem, mikor megtudtam.
És nem csak én.
Az összes tanár még mindig emleget.
Olyan tehetséges és okos voltál
A Hjelung Gimnázium híres diákja.
Nézd, a Hjelung Gimnázium másik híres diákja!
Tessék?
Jelentkeztél a tornaterem-átalakítás és új épület tervezői versenyre?
Aha, ma van az eligazítás a résztvevő cégeknek.
Voltak kétségeim, de megláttam egy ismerős nevet.
Ez nagyszerű! Sokat jelentene, ha te csinálnád.
Tanárnő!
Akkor neki most nem kéne itt üldögélnie önnel, igaz?
Bennfentes kapcsolatai vannak.
Ez nem tisztességes.
Semmit sem változtál.
Az oktatási minisztérium szakértői fogják elbírálni a terveket.
Nekem nincs beleszólásom.
Ügyes próbálkozás!
Francba!
Rég találkoztunk. Ráértek délután?
Persze.
Elnézést!
Lemaradtam pár dologról a múltkori helyszínbemutatáson.
Alaposabban körül kell néznem.
Valóban? Kár. Akkor Seok-ryut kell megkérnem.
Ha már itt vagy, beszélj a diákokkal!
Csevegés egy volt diákkal.
Tessék? Én?
Szerintem te jó példát mutatnál.
Örülni fognak, ha megtudják, hogy a Greipnél dolgozol.
De én…
Én akkor megyek is…
Jó, tudom, sok a dolgod. Köszönöm! Sok szerencsét!
Köszönöm!
Akkor beszélsz a diákokkal?
Persze.
Ő Bae Seok-ryu. Nálunk végzett.
Amerikában dolgozik a Greipnél.
- A Greipnél? - Menő!
Remélem, rátok is ragad róla valami.
A vén boomer kimegy, beszélgethettek.
- Igenis! - Igenis!
- Ügyesen! - Köszönöm.
Sziasztok, Bae Seok-ryu vagyok.
Teljesen váratlanul jött ez a felkérés,
szóval nem készültem semmivel.
Nyugodtan kérdezzetek, és én válaszolok.
Melyik egyetemre jártál?
Érettségi után a Hanguk Egyetemre vettek fel.
Az első év után átmentem Amerikába tanulni.
A Kaliforniai Berkkeley Egyetemet végeztem el.
Vagyis akkor gazdagok vagytok?
Egyáltalán nem.
Egy barátom külföldi suliba jelentkezett.
Én is angolul akartam tanulni, ezért együtt készültünk.
Miután felvettek,
ösztöndíjas voltam négy évig. Így jártam oda.
- Eszméletlen! - Azta!
- És… - Igen?
Mit csinálsz a Greipnél?
Termékmenedzser vagyok.
Menedzselem és felügyelem a projekteket
a tervezési szakasztól az átadásig.
Mindig arról álmodtál, hogy termékmenedzser leszel?
Nem tudom. Nem hiszem.
Akkor mi volt az álmod?
- Az álmom? - Igen.
A gimiben mi akartál lenni?
Hali, Seok-ryu!
Megint levegőnek nézel. Ebédeltél már?
Ne szólj hozzám! Nyugalomra vágyom.
Akkor nyugodtan gyere velem.
Majd.
Most kell mennünk.
Ki mondta? Nem akarok.
Gyere már!
Normális vagy? Elkapsz egy nőt a nyakánál fogva?
Hogy lehetsz ilyen bunkó?
Aki mondja! Megőrültél?
Te nem vagy nő.
Hogyne lennék nő!
Férfi vagyok? Akkor mi vagyok?
Te szinte…
nemsemleges vagy.
Meg akarsz halni?
- Hullaként elásva a suli mögött? - Akkor gyere!
- Mi? - Menjünk!
Pedig itt volt valahol.
Már fél órája ezt mondod.
Miért keressük egyáltalán?
Megfogadtuk, hogy tíz év múlva előássuk. Az már rég letelt.
Tudom.
Elfelejtettük az időkapszulát. Miért olyan fontos?
Én már azt sem tudom, mit tettem bele.
Amúgy is a te ötleted volt.
Szerintem egy levelet. „Levél a tíz évvel idősebb nekem.”
Nem voltam magamnál. Gáz ez az Y generációs nosztalgia.
Hagyjuk! Ne keresd! Maradjon csak mélyen elásva.
Majd egymilliárd év múlva megtalálják, mint egy dinótojást!
Nem, akkor is égő lesz.
A régi Seok-ryunál a kíváncsiság legyőzné a szégyenkezést.
Nem vagy kíváncsi?
Biztos tele van hangzatos és ártatlan szavakkal.
Na és? A valóság az, hogy csak ásunk ezerrel.
Figyelj, bárki megmondja, hogy te csak ímmel-ámmal ásol.
Itt volt valahol.
Miért csináltad?
Mit?
Előadtam, hogy még a Greipnél vagyok.
Te miért adtad a hülyét?
Még előadást is tartottam.
De ott dolgoztál.
Az is kamu volt?
Fogd már be!
Ez elég. A tapasztalatod valós.
Elég ahhoz, hogy jó tanácsokat adj a kölköknek.
Miért nem jön le ez a kosz?
Ne játszd meg, hogy tiszta vagy. Majd lemosod.
Haza akarok menni.
Ássunk még egy kicsit! Jó előérzetem van.
Mindjárt meglesz. Szerintem itt van a fák között.
Akkor keresd meg!
Tényleg elmész?
Seok-ryu!
Francba! Biztos, hogy itt volt a fák közt.
Seok-ryu, várj meg!
Nem kellett volna sok.
Hé, Seok-ryu!
Megjöttem!
Szia!
Ezek mik?
Ajándékdobozok.
A szomszéd mellékállásban csinálja. Kértem tőle párat.
Miért?
Mi történt a kezeddel? Miért van rajta tapasz?
Szerintem a sok kimbaptól megfájdult a csuklóm.
Mondtam, hogy segítek.
Azzal segítesz, hogy nem csinálsz semmit, te lány!
Még száz ilyen tapaszt rátehetnék.
Remélem, eladok még ezer vagy tízezer kimbapot.
- Add ide! Megcsinálom. - Miért?
Ez a munkám.
Ne vedd el a zsebpénzemet! Menj, csináld a dolgod!
Hé, Dong-jin!
Már megint kezdi.
Segíthettél volna anyának, ha itthon voltál!
Mit csinálsz egész nap a szobádban?
Mi bajod?
Ma melóztam és a cuccomért jöttem.
- Anya! - Igen?
Különórám lesz. Későn jövök.
Oké, ügyes légy!
- Mentem. - Szia!
Dong-jin összekapta magát mostanában.
Nem hittem, hogy lesz belőle valami.
Egész normális élete van.
Részmunkaidős állás, de fizetést kap.
Az edzőteremtulaj segíti, hogy fitneszoktató legyen.
Folyamatosan edz.
Az jó.
Meddig csinálhatom ezt?
Nem mész haza?
Majd később.
Mit csinálsz?
Nem itt úsztál régen?
De.
Elég régi.
Még most is használják?
Néha, tornaórán.
Nyugi! Tudod, hogy a közintézmények nem hoznak pénzt. Csak előírásokat.
Nekünk most a holnapi ügyfélmegbeszélés a fontos.
Mind a kettő fontos.
Lehet, hogy kívülről úgy tűnik, ismernek és jól megy a cégnek,
de tudod, hogy ez a szakma nem könnyű.
Még a nagy cégekre is kihat egy visszaesés.
Tudom.
Akkor tedd félre az uszodát, és vedd elő a nyugdíjas lakóparkot!
Rám akarod erőltetni?
Nem, csak javaslat.
Plusz megjelent az interjúnk a Cshungvu Napilapban.
Holnap az újságban lesz. Szia!
Szia!
ÉPÜLETEKET ÉS EMBEREKET ÉPÍTENEK FEL ATELIER IN
CHOI SEUNG-HYO GYŐZÖTT 200 GYORSON
A 2007-ES SZÖULI ORSZÁGOS ÚSZÓBAJNOKSÁGON
Megijesztettél.
Miért ácsorogsz itt?
Ezért terjednek rólad a fura pletykák az irodában.
Hogy látó vagy, és van egy harmadik szemed a homlokodon.
Hogy a lelki szemeimmel átlátok az embereken.
Csak távollátó vagyok. Öregszem.
Milyen a cikk? Utálod?
Nem rossz.
Az elrendezés jó, a sztori érthető.
Akkor miért nem tűnik dicséretnek?
Kezdesz ellustulni.
Látszik a cikken, hogy nem jártál utána.
Kang Dan-ho.
Azt hittem, őrült vagy, mikor idekerültél a céghez.
Mikor a rendőrőrsöket jártad,
hátizsákból éltél, és hónapokig nem jöttél haza.
És? Már túlzottan figyelek a munka és magánélet egyensúlyára?
Értem. Tényleg.
Legyünk aktívabbak!
Ezt észben tartom.
- Máris elkezded? - Nem, megyek rizspudingot venni.
Nem rossz.
- Hol a beteg? - Ott.
Mikor kezdődött a roham?
Úgy 10-15 perce.
Do-hyeonnak epilepsziája van szövődményekkel.
Rakjuk át! Mo-eum, ülj előre!
Oké.
Egy pillanat!
Mit csináljunk? Dugó van.
Sürgősségi betegszállítás!
Sürgős ellátásra szoruló beteget szállítunk. Utat kérünk!
A 20 percnél hosszabb roham veszélyes.
Miért nem haladunk?
Beteg gyereket viszünk! Utat kérünk!
Ez meg mit csinál?
Szerintem utat akar nyitni nekünk!
Micsoda?
IMÁDLAK TITEKET, LAPÁLYOK
LAPÁLY ŐRANGYAL
Oké, ez jó.
IMÁDLAK TITEKET, LAPÁLYOK
Újabban gombamód szaporodnak a nyugdíjas lakóparkok,
de minőségileg elég nagy a szórás, nem?
Ezért a legolcsóbb lakáshoz legalább kétmilliárd von foglaló kell.
Ez egy luxuslakópark lenne időseknek.
A létesítményt a nyugdíjas lakosság felső egy százaléka számára tervezzük.
Egy gyönyörű, jellegzetes épület lesz, mivel Szöul közepén épül fel.
Olyan, amit nem mindenki engedhet meg,
vagy ránézni sem mer.
Például az idősek, akik ingyen utaznak a metrón.
Én imádom a metrót.
Ma kocsival jöttem,
de metróra szállok, ha sokfelé kell mennem.
A jövőben is szeretni fogom.
Támogatom a jóléti intézkedéseket, melyek ingyen közlekedést
biztosítanak időseknek.
Ez nagyszerű!
Nem akartunk lenézőek lenni.
Csak összehasonlítás volt.
- Persze. - Igen.
De ha olyan szinten lesz, ahol az emberek nem is láthatják,
akkor milyen magasra tervezik?
Megfájdul mindenki nyaka.
Choi úr igazából arról érdeklődik,
hogy milyen koncepcióban gondolkoznak?
Valami fényűző vagy extravagáns épületet szeretnének?
Igen, ezért hoztunk pár mintát.
Ezeknek a keverékét szeretnénk.
Tessék?
Mint látják, ezek elismert külföldi építészek munkái.
Leendő ügyfeleink kiterjedt külföldi tapasztalatokkal rendelkeznek.
Ízlésük kifinomult, igényszintjük magas.
Tehát a szokásos hazai tervek nem felelnek meg nekik.
Ezek szerint…
nem bíznak a képességeinkben,
és létező épületeket másoltatnának le velünk?
Ez a kérésük?
Elnézést, Choi úr!
Ez főhajtás.
Minden alkotás az utánzás formája.
Nincs új a nap alatt.
De, ez egyértelmű plágium.
Emiatt ne aggódjon!
Mostanság mindenki plágiumot kiált.
De nehéz kijárni a bírságot, vagy jogi úton érvényt szerezni neki.
Én ezt nem csinálom.
Ne is akarj rábeszélni!
Nem gondolom meg magam.
Előbb hallgass végig! Nekem is van egy tervem.
Milyen terved?
Úgy teszünk, mintha belemennénk.
Aztán menet közben átdolgozzuk a tervet.
Egy újat ajánlunk nekik.
Na! Megvan a menetrend és a költségvetés.
Ők sem állhatnak le a felénél.
Fokozatosan átalakítjuk a mi stílusunkra.
Jól hangzik, nem?
Egy plagizált tervet akarsz átdolgozni!
Vedd inkább referenciának!
Viccelsz?
Myeong-u!
Tudom, hogy nincs építkezés ügyfelek nélkül,
de nem tudok ilyen felfogású emberekkel dolgozni.
Ilyen hozzáállással semmit sem tudunk csinálni.
Volt már dolgunk mindenféle piszkos húzással.
Így akarsz reagálni?
Egy adóssághegyre építettük az irodát. Mi lesz az alkalmazottakkal?
Miattuk nem vállalom.
Megőrzöm az építészi méltóságukat.
Bolond vagy! Tudod, mi kell nekik?
Nem ez a fennkölt maszlag!
Hanem anyagi ösztönzés, fizetésemelés!
De azt csak pénzből lehet!
A cégnek bevétel kell.
Akkor eladod a lelked a pénzért?
Tényleg ez a legjobb a cégnek?
Oké, és te?
Teszel bármit is a cégért?
A nyugdíjas lakópark nem érdekelt!
- Mindig azt az uszodát nézegeted! - Mi?
Egy milliárdokat érő nyugdíjas lakópark meg egy sima uszodarenoválás!
Nem összehasonlítható a kettő!
A személyes érzéseid vezetnek a munkában!
Myeong-u!
A rohadt uszoda a múltra emlékeztet…
Vagyis… figyelj, Seung-hyo…
Megyek.
Várj…
Szép volt!
Ügyesek vagyunk!
Örülök, hogy Do-hyeon jobban van.
Hála önnek, Yeon úr.
Ez a specialitásom.
Mikor kiderült, hogy Se-yoon epilepsziás,
azt hittem, vége a világnak.
De csak próbára tett minket az ég, hogy jobb mentősök legyünk.
- Se-yoon az ég ajándéka. - Persze.
Ki a megmentő, aki utat csinált nekünk?
- Pont az esetem. - Tessék?
Általában az akciósztártípusok jöttek be.
De most már nem.
Inkább legyen csendes, de együttműködő.
A néma, de határozott típus.
Hú! Na az tényleg szexi!
Most először mondja valakire, hogy szexi, Vasemberen kívül.
Nem, azt mondta, Pókember is szexi.
A ruhán átdomborodó izmok…
Mi is volt a pólójára írva? Sár valami?
„Imádlak, sárlapály.”
Igen, az.
Vagyis akkor Lapályember. Vasember, Pókember, Lapályember.
Lapályember.
Látta valaki Lapályember rendszámát?
Bocs. Meg kellett volna nézni. De nem volt rá idő.
Meg kellett volna nézned. Így hogy találom meg?
Jung kisasszony, ez önnek jött!
Értem. Köszönöm szépen!
- Mi ez? - Mi az?
Rizspuding? Kezdtem megéhezni.
Adsz belőle?
Pillanat! Előbb nézzük meg, ki küldte.
Itt van!
- Van benne levél! - Itt van!
Oké!
Ne már! Várjatok!
Köszönöm szépen a múltkorit.
Megígértem, hogy jelentkezem, nem? Jung Mo-eum mentős.
Micsoda?
Honnan tudja a nevemet?
De miért rizspudingot küldött? Szomjas leszek tőle.
Adj egy kicsit!
Finom.
Bae Seok-ryu?
- Jó napot! - Jó napot!
Nagyon örvendek. Lee Jin-young vagyok.
- Köszönöm. - Meglepődött, hogy felhívtam?
Egyáltalán nem.
Én is bemehettem volna önökhöz. Köszönöm, hogy idejött.
Nincs mit.
Így illik ilyen nagyra becsült jelölteknél.
De honnan tudta meg a számomat?
Nagyon jó a radarom.
Hallottam, hogy egy tehetséges ember visszatért,
és kérdezősködni kezdtem.
Nagyon hízelgő. Köszönöm.
Komolyan mondom.
Ha nem bánja,
megkérdezhetem, miért mondott fel a Greipnél,
és tért vissza Koreába?
Személyes okok miatt jöttem haza.
Értem.
És mennyi ideig dolgozott a Greipnél?
2015-ben léptem be a vállalathoz,
és hivatalosan a múlt hónapban jöttem el.
Tehát tíz évig?
Nem, közben kivettem egy év szabadságot.
Valóban?
Igen, 30 éves koromban.
Azt is személyes okok miatt?
Igen.
Ilyen ez a 30. év.
Én is munkahelyet váltottam akkor.
A karrierje és a portfóliója meggyőző.
Nem hiszem, hogy gond lenne.
A pozíció, amit ajánlani szeretnék, a Serendipity…
Bae Seok-ryu!
Miért vagy ilyen ruhában?
Mi van?
Miért botlok beléd mindenütt?
Mert egy környéken lakunk.
Én sem örülök neki.
Akkor egyetértünk.
Menj a dolgodra!
Hova mész?
Felébredni és kávét szagolni.
Hogyhogy téged nem zavar semmi?
Nagyon bátor vagy.
- Kérsz? - Abból ittál.
- Mosd el! - Koszos vagyok?
Nem tűnsz tisztának.
- Ne már! - Bocsi.
Ez komoly?
- Leöntöttél? - Nem, kicsúszott a kezemből.
Na várj csak!
Le akarsz önteni? Országos vízhiány van.
A Földet óvom.
Most meg hova mész?
Miért vagy mindenben ilyen kiszámíthatatlan?
Egész nap fekszem. Elsorvadnak az izmaim.
Újraépítem őket.
Van izmod, ami elsorvadhat?
Valahogy az öltözködést sem találod el.
Eddig jó volt.
Egy fejvadásszal beszéltem.
- Miért? - Nem tudom.
Nem tudom, honnan tudja a számom.
Annyira okos és tehetséges vagyok.
Mit mondott?
Ajánlott pár állást.
A GLO Koreánál és a Serendipitynél.
Egész jó feltételekkel.
Nem fizet annyit, mint az előző, de nem rossz pénz.
Tényleg?
És hasonló a munkakör.
Gyorsan belejönnék.
Szuper, nem?
Ezt akarod csinálni?
- Hogy? - Megint ezt a munkát akarod csinálni?
A munka csak munka.
- Számít, hogy szeretem vagy nem? - Tévedés.
A munkád. Azt csináld, amit szeretsz.
Hogy csinálhatná az ember csak azt, amit szeret?
Miért ne?
Miért kell megalkudni a valósággal?
Azt mondtad, túlhevültél és kikapcsoltál.
- Újraindításra van szükséged. - Igen, de…
Ennyi a bátorság? Vissza a régi életedhez?
- Na és? Mit érdekel az téged? - Szerinted nem ismerlek?
Ragyog a szemed, ha valami érdekel
és izgatottan toporogsz, de most egyiket se látom.
Még mindig tinédzsernek nézel?
Nem ismersz, mert gyerekként jóban voltunk.
Bár rátalálnál az igazi álmodra!
Álmomra? Hé! Álmok?
Szerinted álmodozhatunk csak úgy?
Csak azok álmodhatnak, akiknek megadatik a lehetőség.
Akik a kudarc után újra felállhatnak, azok kergethetik az álmaikat.
De honnan tudnád? Mediterrán éghajlaton éltél.
Tiszta, kellemes, tökéletes környezetben.
És nálam? A meleg csak átmeneti. Az én életem többnyire Szibéria.
Iszonyú hideg, csípős széllel, hózáporral, jégesővel.
- Tudod, hogy az milyen? - Tudom.
Nekem is voltak ilyen teleim.
Azt hittem, emlékszel.
Megijesztettél.
- Mit keresel itt? - Rád vártam.
Mi van a hangoddal? Mutálsz?
Ez az első napod a válogatottban. Ezért elnézem.
Mit csinálsz? Megint valami fura húzás?
Ajándék.
Ajándék a törölköző?
Ja, nyisd ki!
CHOI SEUNG-HYO, 2008 PEKINGI OLIMPIA AZ ARANYÉRT!
Viccelsz?
Tök jó, nem?
Én kértem, hogy ezt hímezzék rá.
- Vidd magaddal! - Nem, ciki.
Még meglátja valaki.
Jó, elviszem. Oké?
Vigyázz magadra! Hozz dicsőséget az országnak!
Nem holnap megyek az olimpiára.
Sok sikert! Menni fog!
Sok sikert!
Menni fog!
ÉRMEKKEL HÁLÁLJUK MEG A TÁMOGATÁST
Szomorú hírrel kell kezdenünk.
Choi Seung-hyót, aki biztosította helyét az olimpiai csapatban
a 2007-es országos úszóbajnokságon,
baleset érte.
- Jól van. - Seung-hyo…
Seung-hyo…
Semmi baj!
Semmi baj. Minden rendben lesz.
Semmi baj, oké?
A rehabilitáció után újra tudsz majd járni.
De nem hiszem, hogy folytathatod…
a sportpályafutásodat.
Tudom.
Nekem is voltak ilyen teleim.
Azt hittem, emlékszel.
Az irodában hagytam a mobilom.
Hallottam, hogy veszekedtek.
Myeong-u elmondta.
Miért mond el neked ilyeneket?
Van érzékem a tanácsadáshoz.
Mindkét felet hallottam.
Szerintem neked van igazad.
Burkolt plágium? Ez vérlázító!
Ráadásul előre kell tekinteni.
Nemsokára felfut az üzlet.
Nem bukhatunk el plagizálás miatt.
- Szóval mellém állsz? - Hadd fejezzem be!
Myeong-unak is igaza van.
Kilenctől hatig akarok dolgozni, jó fizetésért.
Ahhoz jól kell mennie a cégnek.
Nincs elég ember.
A szakmánk jellegénél fogva mindig másodikok vagyunk.
De te nem tudod, hogy kell másodiknak lenni.
Talán túl kényelmes vagy.
Tegnap valami hasonlót mondtak nekem.
Bárki is volt az, jól mondta.
- Így van. - Micsoda?
Seung-hyo,
csodálatos vagy.
Ahogy beszélsz, az maga a költészet.
Az álmok embere vagy, nem a valóságé. Idealista.
Viszont néha elég merev.
De tudod, hogy lettél ilyen?
Megengedheted magadnak.
Hé! Álmok?
Szerinted álmodozhatunk csak úgy?
Csak azok álmodhatnak, akiknek megadatik a lehetőség.
Akik a kudarc után újra felállhatnak, azok kergethetik az álmaikat.
Következésképpen az Atelier In fejlődése és dicsősége érdekében
a két elnök előremutató együttműködését kérem.
Csak hogy tudd,
Myeong-u nagyon sokáig állt az irodád előtt.
- Remek tanácsadó vagy. - Tudom.
Tessék!
Azt hiszem, miattam nem ittad meg a kávédat.
Aha, köszi.
Ne haragudj a tegnapiért!
Nehéz helyzetbe hoztalak.
Semmi baj.
Tudom, hogy rossz döntés volt, de úgy tettem, mintha nem lenne az.
Szégyellem magam.
Ugyan! Mit akarsz mondani?
Önző voltam személyes okokból. Igazad volt.
Az uszodán akartam dolgozni.
Azt hittem, azzal lezárhatom a dolgokat.
Értem, és gondolkoztam rajta.
Gondolkoztam, mit érezhettél, mikor abbahagytad az úszást.
El sem tudom képzelni.
Na-yun most mondta…
elbukunk, ha más céget vezetünk.
Tessék?
Össze kell tartanunk, ha nem akarunk éhen halni.
Ami a szívén, az tényleg a száján.
Az Y és a Z generációsok mások.
Ez szuper, meg minden,
de ne beszélj így az YZ generációról!
Tessék?
Az az öregek szokása.
A fiatalokat nem érdekli.
Szóval ne vedd őket egy kalap alá.
Akkor nem bírsz?
Nem akarsz velem dolgozni?
Dehogynem. Miért ne akarnék?
Jól van. Tudtam.
Belemászol a szférámba.
- Így nem tudok dolgozni. - Oké.
- Tényleg bocs a tegnapiért. - Nem, én kérek elnézést.
Passzolj!
Akkor mi volt az álmod?
Az álmom?
Igen. A gimiben mi akartál lenni?
Most, hogy válaszolnom kell, nem is tudom.
Akkor mindig első akartam lenni.
Olyan gyerek, akire büszke az anyukája.
Akit mindig dicsérnek a tanárok.
Elismerésre vágytam.
Visszanézve kicsit sajnálom magam.
Miért?
Azzal törődtem, mások hogy látnak,
és nem figyeltem eléggé magamra.
A GLO KOREA ÉS A SERENDIPITY IS BEHÍVNÁ INTERJÚRA
Felkelt végre a család fafejű hőse?
Éhes vagyok.
Éhes vagy?
Most tettem fel a rizst. Kell még egy kis idő.
Egyél rizspudingot, ott van az asztalon.
Tessék?
Mostanában mindig rizspudingot eszem.
Honnan van?
Az új szomszédtól. Most költözött ide.
Hé, én adtam el azt a házat!
Évekig egy érdeklődő sem volt rá.
Már aggódtam. Szuper, nem?
Finom?
Finom.
Te vagy az, Seok-ryu?
Tanárnő?
Körte-harangvirág tea. Jó a toroknak.
Köszönöm.
Elnézést. Megijesztettem?
Semmi baj. Nyár végéig kitart a hideg, ami végigfutott a hátamon.
Ha már itt tartunk, mit kerestél?
Egy időkapszulát.
Seung-hyóval és Mo-eummal ástuk el.
Milyen jópofa ötlet!
De nem találtad meg.
Jobb is így.
Azt hittem, válaszokat kapok belőle.
De még jobban összezavarna.
Tessék?
Tanárnő,
nem mondtam igazat.
Már nem dolgozom a Greipnél.
Felmondtam.
Az igazat megvallva, nem tudom, én jöttem el, vagy elüldöztek.
Seok-ryu, te mindig mindenben ügyes voltál.
Ezért aggódtam érted.
Mi lesz, ha valami nem megy jól?
Akkor mit csinálsz?
Nem tanítottam meg, ezt hogy kell kezelni.
De mivel nagyon régóta tanítok, rájöttem valamire.
A gyerekek állandóan fejlődnek.
Ha nem tanítjuk meg nekik,
akkor is rájönnek a válaszokra valahogy.
Választ kaptál, mikor felmondtál?
Akkor bízz a döntésedben, és lépj tovább!
Ne gondold meg magad!
Igaza van.
Menj ki az uszodába, ha megittad.
Seung-hyo ott van.
Rendben.
Hé, Seung-hyo!
Megtaláltad az időkapszulát?
A frászt hozod rám. Mit keresel itt?
Én is ezt kérdezhetném.
Az mi? A levelem?
„A tíz évvel idősebb Seok-ryunak.”
„Szia!
- A legjobb és legszebb vagyok." - Hé!
- „Bae Seok-ryu!" - Ne olvasd el! Hé!
- „Milyen vagyok a jövőben?” - Kinyírlak!
„Egy osztályban sínylődöm. Bűnöm, hogy diák vagyok.”
- Ne fuss! Elcsúszol! - Nem!
- Ne olvasd el! - „Az egyenruha börtönruha.”
Eszem megáll. Miket írtam?
- Hé! - „Büntetésem a házi feladat.”
- „Érettségikor szabadulok.” - Add ide!
„A legjobb és az első
- hasonló, ugye?” - Ne már!
- „Adj bele mindent!” - Állj!
„Biztos első leszel.”
Mondtam, hogy állj meg!
Ott kellett volna hagyni.
Ha később találják meg, taníthatnák ezt.
Ez a levél bekerül a történelembe. Igazi gyöngyszem!
Gyöngyszem a fenét! Add ide!
Add már ide!
Normális vagy?
Ez szemét húzás volt!
Beugrottál, mert tudod, hogy nem tudok úszni?
Gyere ide, és vedd el!
Nem, félek a víztől.
Tudtad?
Nem voltam medencében,
mióta abbahagytam az úszást.
Hú, miért nem jöttél idáig?
Annyira jó!
Nem gondoltam komolyan, amit az előbb mondtam…
Emlékszel?
Mikor nem tudtam úszni,
és a szobámba zárkóztam.
Seung-hyo, mit csinálsz?
Hoztam pár képregényt. Olvassuk el együtt!
Akkor főzök neked ramyunt.
Tojás nélkül, úgy szereted.
Mit csinálsz? Na!
Most mit lökdösöl? Olvassuk el!
Seung-hyo, legalább add vissza akkor!
Azt hitted, nem tudok bejönni, ha bezárod az ajtót?
Tudom, hogy a kulcs a cipőtartó legfelső fiókjában van!
Nem kérsz levest. Veszek grillcsirkét!
Veszek húst! Mit szólsz hozzá?
Hé! Várj! Hé!
Hé! Azt hitted, simán feladom?
Mit csinálsz?
Jaj, ne!
- Tényleg? - Tényleg megijesztettél.
Mit csinálsz?
Menj arrébb!
Gyerünk!
Menj már arrébb!
Megőrültél?
Most tényleg nevetsz?
Miért másztál fel ide?
Majdnem meghaltál!
Ja, szóval miért zárod be az ajtót, bunkókám?
Majdnem meghaltam miattad.
Megmentettem az életed, te hálátlan!
Totál zakkant vagy.
Aha, és te? Valami tündér?
Azt hitted, emberré válsz száz év után a barlangban?
Te őskövület! Ne viselkedj úgy, mint egy retardált!
Retardált?
Úgy nézel ki, mint egy neandervölgyi!
Mi az? Gyépés vagy?
Nem tudod felmérni, hogy mit tudsz megcsinálni és mit nem?
Mi ez a szag?
Üröm és fokhagyma? Nem.
Özvegyemberszag!
Én nem érzek semmit.
Fogd be, és húzz vissza oda, ahonnan jöttél!
Ha elmegyek, akkor megint a falat bámulod majd, mint egy lúzer?
- Lúzer? - Ja, te fogalmatlan lúzer.
- Hagyd abba! - Nem!
A legnagyobb seggfej lúzer vagy a világon.
- Ne káromkodj! - Mert mi lesz?
Inkább a kutya táljából kéne enned!
Mi bajod? Mondtam, hogy ne káromkodj!
Lúzer! Elmeroggyant vagy.
Ne káromkodj, hallod?
Mi vagy te, dedós?
Te hülye…
Az istenit, hagyd már abba!
Azt hiszed, menő vagy?
Egy gyáva lúzer seggfej vagy!
Már így is szarul érzem magam.
- Most miért csesztetsz? - Te viselkedsz úgy, mint egy hülye.
Fáj mindenem és nem tudok csinálni semmit.
Miért cseszegetsz? Van fogalmad róla, milyen érzés?
El tudod képzelni a helyzetemet?
Jobban érzed magad?
Egy hónapja most hallom először a hangodat.
Na és?
Mi az? Mi van a táskádban?
Betöröm az ajtót,
ha megint bezárod.
Basszus!
Ilyen voltál.
Egy eszelős őrült, aki baltával ment neki a barlangban rejtőző medvének.
Ez vagy te.
Ne nyafogj! Nem áll jól.
- Ez neked vigasztalás? - Gáz vagy.
Tessék?
A régi Seok-ryu pörgős volt és eleven.
De ellaposodtál.
Nem vagy jó fej. Uncsi vagy.
Ezt szívd vissza!
Hé!
Hé…
Várj! Hé!
Segíts!
Foglak! Nem halsz meg! Semmi baj!
Basszus!
Miért ugrottál be, ha nem tudsz úszni?
Miért kell így beszólnod?
- Tudod, miért süllyedsz el? - Nem!
Mert megfeszül a tested! Lazíts egy kicsit! Lazulj el!
Akkor se tudok ellazulni, ha injekciót adnak! Most hogy tudnék?
Várj, csak… Jó. Csinálj úgy, mint egy medúza!
Lebegj! Hagyd, hogy fenntartson a víz!
- Lebegjek? Így? - Aha.
Tessék! Ez az!
Mi van? Szerintem működik a medúzaizé.
- Működik. Aha. - Működik.
Nem működik! Nem! Nem működik!
A fejem!
Hé! Vizet nyeltem!
Ne a hajamba kapaszkodj! Hallod?
Most tényleg lebegek?
De jó! Azta! Tök fura érzés.
Még most sem tudod befogni?
Érezd a víz csendjét!
Figyi, Seung-hyo!
Mi az?
Igazából ideges voltam.
Azért mondtam fel, mert kimerültem.
Pihenni akartam és másik életről álmodni.
De…
Úgy éreztem, egy nulla vagyok a greipes háttér nélkül.
Mindenki halad előre,
csak én rekedtem meg.
Ezt éreztem, mikor abbahagytam az úszást.
Megszólalt a rajtjel,
de úgy éreztem, ottragadtam a startkövön.
Azt hittem,
„nehéz lesz olyan helyet találni, ahol megint szabadon úszhatok. ”
De megtaláltad.
Igen.
Te miért ne találnád meg?
A kádat is utáltam, de most már megint vízbe tudok ugrani.
Gondolod?
Én is úszhatok egy új helyen?
Persze.
Figyelj! Kíváncsi vagyok.
Tegyük fel!
Mondjuk, megint úszhatnál.
Ha így lenne,
akkor is építész lennél?
Aha.
- Tényleg? - Persze.
És te?
- Tessék? - Tegyük fel!
Visszamehetnél a felmondás előttre.
Ha visszavennének a Greiphez,
visszamennél?
Nem.
Még egy.
Tegyük fel!
Visszamehetnél a szakítás előttre.
Mit csinálnál?
Nem. Nem mennék vissza.
Akkor jó.
Levelet írunk a tíz évvel idősebb önmagunknak.
Oké.
De muszáj?
Fogd be, és írj!
Nyissuk ki tíz év múlva!
Ha valaki előbb kinyitja, azt ezer év balszerencse éri!
Becsszó! Nem lehet visszaszívni!
Szia, tíz évvel idősebb Bae Seok-ryu!
Én vagyok a legjobb és legszebb Bae Seok-ryu.
Mi van, ha a technikai fejlődés folytán hálót tudok lőni?
Azt beszélik, hogy a plafonon mászkálsz.
A tíz év most még nagyon távolinak tűnik.
Addigra már biztos elmondtad Seok-ryunak, mit érzel, ugye?
STOPVONAL
RAJTVONAL
SZERELEM A SZOMSZÉDBAN
Hogy hagyhattam hátra ilyen bizonyítékot?
Azok az érzések már rég elmúltak.
Kinyitottad végre?
Kiástam aznap este. Kíváncsi voltam.
Felhívott a Greip.
Most költöztem ide. Nagyon örvendek.
Tényleg?
Már megint maga.
Ez is véletlen?
Bármennyire is próbálkozol,
csak időpocsékolás!
Ne beszélj így az áldozatos munkámról!
Seok-ryu?
- Seung-hyo! - Ne!
Mi a francot mondtál?
A feliratot fordította: Kwaysser Erika