LÁSKA OD SOUSEDŮ
Na kolej?
Zbláznila ses?
Mám se vkrást k holkám na kolej?
O co jde?
Moje spolubydlící sem přítele běžně pašují.
No a? Mám si s nimi zahrát flašku?
Zahrajeme si? Ta tady frčí.
Naučila jsem je Mafii.
- Jsou dobré. - Hej!
Neboj. Nejsou tu.
- Takže jsi sama? - Jo.
Kam jdeš?
V barech v okolí už mají takhle pozdě zavřeno.
A je to drahý.
Ráda tě pohostím u sebe v pokoji!
Náš miláček ušetří kapesné na svačinu.
Nech mě.
Jo. Když jsi teď ve Státech, co bys dělal nejradši?
Ještě to promyslíme. Pojď!
Jdeme se zmazat!
Myslím, že bysme neměli.
No jo. Tobě to tak sluší!
Vypadáš jako holčička. Jdem.
Sakra.
Když jsi teď ve Státech, co bys dělal nejradši?
Hlupáčku.
Proč myslíš, že tu jsem?
BRIAN ZAPOMNĚLAS NA DNEŠNÍ RANDE?
Bolí mě hlava.
Jako střep.
Co je? V kolik jsi vstal?
Co? No…
Teď.
Asi ti přišla zpráva.
Jo?
Kdo je to?
Můj přítel.
Později se máme setkat. Pojď taky.
Chodíš s někým?
Jo, zrovna jsem začala.
Brian. Korejec usídlený v USA.
Vůbec neumí korejsky. To je roztomilý.
Nezvládá vůbec pravopis.
Je rozkošnej! Neumí napsat správně ani „slibuju“!
5. DÍL NÁVRAT
Proč je tu taková tma?
Buď na chvíli zticha.
Musí tu být někde vypínač.
Tenhle dům jsi stavěl, a nevíš, kde jsou světla?
Už to mám.
Jsi známá firma.
To byla normální reakce, jak předejít pádu.
Já ti dám, známá firma.
A co to bylo předtím?
Panebože!
Dej to sem.
Když jedeš do Namsanu, neměli bychom si dát kotlety?
Proč jsi koupila tohle?
V tak dobrý den se musí něco dobrého uvařit.
Počkej si, ano?
Budu pohledná kuchařka jako z filmu Mezi kapkami deště.
Son Je-džin nech na pokoji.
Nechceš pomoct?
Ty umíš vařit?
Běž si sednout.
Jak to, že to tak umíš?
Kdyby sis uřízla prst, chtěl jsem volat Mo-uma.
To jídlo je… tak zelený.
Jako tráva.
Víc neřekneš?
Vzalas ode mě kotlety, tak jsem čekal aspoň nějaké orestované vepřové.
Máš chutě jak děcko.
Měly by se jíst sezónní potraviny.
Hlavně brukve. Jsou stejně prospěšné jako ženšen.
Zase to přikrašluješ, jako glutamát v jídle.
To je fakt glutamát. Cos do toho dala?
- Bujón? - Své kuchařské umění.
Páni, to je senzační.
Chutná? Vážně?
Vím, čím to je. Jo.
Mám takový hlad, že nedokážu být objektivní.
Měla jsem tě z té hory shodit.
Ještě si dám, než mě zabiješ.
Aspoň neumřu hladový.
Takže ti to doopravdy chutná?
Ujde to, viď?
Nehltej tak.
To je vůně!
Co je to?
Předvádím, co umím.
Proč jdeš tak pozdě?
Jsem státní zaměstnanec.
Zdržely mě povinnosti.
Dobrá práce.
Dojdu koupit něco k pití.
Jo? Dobře.
Proč má najednou tak naspěch?
Nevím.
- Nevím. - Dej si.
Tak jo. Vypadá to skvěle.
Zatraceně.
Proč na mě Sok-rju najednou kouká tak divně?
Většinou je vzteklá, ale tentokrát se dívá mile.
Má takové kulaté a hodné oči.
Vypadá to fakt dobře.
- Dej si. - Počkej.
MÁMA
Tak.
Udělám to.
Proč jí to nevezmeš?
Protože vím, co mi chce.
Abych šla na rande naslepo.
- Jo? - Jo.
Sama si od svých tchánovců vytrpěla.
Proč tolik touží, abych se vdala?
Víš, jak to bylo.
Když mi v sedmi umřel táta,
babičce přeskočilo a vinila z jeho smrti moji mámu.
Tak jsme se přestěhovali sem.
Já vím.
Vážně to nechápu.
- Manželství není samospásné. - Ne.
Máš pravdu.
Proto jsem radši utekla, než abych do toho šlápla.
Jedné věci ale lituju.
Chtěla jsem tě vidět ve svatebních šatech.
To můžeš. Chceš vidět moje svatební fotky?
- Ještě jsi je nevymazala? - Ne.
Stálo mě to tolik peněz a úsilí.
Jak bych je mohla vymazat?
Pane jo. Tobě to sluší.
Taky myslím.
Hele.
Takhle se usmíváš, když jsi doopravdy šťastná.
Vím, kdo to fotil.
Hele.
Přijdu na to, proč jste se vy dva rozešli.
Tak co?
Už jsi v pohodě?
Už ses přes něj přenesla?
Ne.
Pořád ho miluju.
Do háje, zapomněl jsem si peněženku.
Musel jsem zas až sem.
Pivo vyhovuje?
Ne, já si dnes dám sodžu.
Chci se opít.
- Dobře. - Já nealkoholické pivo.
- A džus. - Cože? Proč?
Ne, máš pravdu. Nebudeme se dnes opíjet.
Bude to lepší.
Nejezte beze mě. Počkejte.
Ani se toho netkněte.
Koukni na ni. Třesou se jí nohy.
Sotva jde.
Proč ses rozhodla dát si po ránu 108 poklon?
V našem věku už tohle nesmíme dělat. Vypoví ti kolena.
Přestaňte. Bože můj.
Pokud syn zvládne ty zkoušky,
klidně dám svoje kolena na ovar!
Tohle v klášteře nemůžeš říkat.
Buddhisti jsou vegetariáni. Nevíš, že jedí jen zeleninu?
Dělala si legraci.
Hněte tě něco?
- Ne. - Určitě ne?
Tvůj obličej mluví jinak.
Co je s ním?
Proč do mě rejpeš?
Hele, nezvyšuj hlas v Buddhově svatostánku.
Pojďme dělat to, co vždycky.
Co? Obědvat?
Kde se najíme?
Něco s ní je.
Hej.
Tumáš.
To jsou modlitební tašky.
Můj syn potřebuje složit zkoušky dřív,
než tyhle tašky použijí na střechu.
Už jsi to někdy dělala?
Už jsem to viděla.
Tím mám psát?
Jo.
PARK KI-HUNE SLOŽ ÚŘEDNICKÉ ZKOUŠKY
MO-UM ODSTĚHUJ SE
BE GUN-SIKU ÚSPĚŠNÉ OBCHODY
BE SOK-RJU
BUĎ ZAS JAKO DŘÍV
„Odstěhuj se“?
Hele.
Chceš z Mo-um jeptišku?
Hej!
- Co? - To myslíš vážně?
Tak to není.
Myslí tím svatbu.
- Aha! - Prokrista.
AŤ UŽ NA TO SYN ZAPOMENE AŤ SE UDOBŘÍME
To jsem od tebe nečekala.
Napsalas to francouzsky?
Ani mi to nedošlo.
Přirozeně to vyplynulo.
Jo, jasně.
Nechce, abysme to četly.
To ne.
Ale všechna naše přání se týkají manželů a dětí.
Čeho jiného?
Abychom našly klid, musí se těm mizerům dařit.
Pravda.
Mizerové.
Buď jako dřív!
Odstěhuj se.
Slož tu zkoušku!
Buď produktivní.
Profesore!
Do práce?
- Z práce domů. - Vy se sedřete.
Nechcete nejdřív něco k snědku?
Vaše žena asi nebude doma.
- Prosím? - Sestry Sukovy…
Vlastně se přejmenovaly.
Teď jsou Levandule.
Každopádně jely společně na výlet, do zítra.
Jely do chrámu.
Ale žena je katolička.
- Prosím? - Ale nic.
Jsem unavený. Příště se zastavím.
Dobře, na shledanou.
Počkejte!
Dáme si příště zas štamprličku.
Pane, máte otevřeno?
Samozřejmě!
- Dobře. - Uvidíme se příště.
- Tyhle bufáče ještě existují? - Vítejte!
Hele ta cedule.
Hustý!
Toč to.
- Tady to máte. - Děkujeme.
- Dobrou chuť. - Pane?
Natáčíme video na NerTube. Můžeme?
Filmovat?
Filmujete, co jste přišli.
Naprosto skvělá atmoška.
Retro místa, jako je tohle, jsou peckový.
Retro?
A máme 100 000 odběratelů.
100 000?
Ano.
Klobouk dolů.
Prosím, nafilmujte to jídlo z dobrého úhlu.
Dobře.
- Dojdu pro další. - To stačí, ne!
Platíme si to sami!
- Nemáte sponzory? - Přesně tak.
Aha, rozumím.
Nesmí to být fejk.
Uděláme náhled.
Vy se znáte s Tonym? Proč jste to neřekl?
Z přirozené skromnosti.
A nesměšuju obchody se zábavou!
Já to věděla.
Ahoj.
Byls na stavbě?
Jo.
Co děláte? Proč je tady?
Zavolal jsem jí.
Skvěle. Chtěl jsem s vámi něco probrat.
Jde o to,
že bych chtěl, aby Sok-rju šla
do toho projektu prodejny Greip s námi.
- Já? - Ano.
Ne hned. Ale brzy se do toho pustíme.
Překážky jsme odstranili.
Co se do toho zas pustit společně?
Zkontrolujete dokumenty, zajdete na schůzi.
- Jsem proti. - Prosím?
Požádali jsme ji o pomoc s novým projektem.
Tou prezentací naše dohoda skončila.
Není dobré ji do tohohle tahat.
- Myslíš? - Jistě.
Má své plány. Nemůžeme ji tu pořád držet.
A netýká se to jen práce.
Taky se mi nelíbí zatahovat ji do spolupráce s bývalým zaměstnavatelem.
Jo. Asi máš pravdu.
Myslel jsem jen na nás.
Moc se omlouvám.
Hodně jste nám teď pomohla.
To nic nebylo.
Je to škoda, ale asi se tedy budeme muset rozloučit.
Uspořádejme aspoň večírek na rozloučenou,
zajdeme se někam najíst.
- To zní dobře! - Šla byste?
Jistě.
Pozveme i Na-jun?
Pojďme všichni.
Dnes si dejte, co hrdlo ráčí.
Platím já!
To je firemní karta.
Postřeh. Až to bolí.
Na-jun, hodně foťte.
Poslední dobou nepostujete.
Dobře.
Díky.
Sok-rju, jste čestný host.
Dopřejte si.
Děkuju.
Rádo se stalo.
Další jídlo je kaviár z lososa.
Páni, to se dnes jen tak nevidí.
Korejci kaviár z lososa moc nemusí.
Ne? Mně chutná.
Mně taky.
Chutná mi všechno, co vám.
Už zase ji to bere.
Losos je zajímavá ryba.
Rodí se v řece a plavou do oceánu.
Pak se vrací do řeky, aby nakladly vajíčka.
Instinktivně se vracejí ke kořenům?
Slyšela jsem, že se neví, proč to dělají.
Bože, ty ryby jsou otroky minulosti.
No ne? Odplavou do širého světa, tak nač se vracet?
Proč? Nechali doma první lásku?
Ty mi ho dáváš? Vždyť ho máš rád.
Už ne.
Vážně? Tak to mám kliku.
Sním ty silné lososy, co plavou proti proudu.
Na-jun, prý máte ráda online romány.
Nemůžu říct, že ne.
Co čtete?
Můžete mi nějaké doporučit?
V dnešní době se témata často obracejí do minulosti.
Protagonista něčeho lituje a vrací se
do minulosti, aby to napravil.
Nečtěte to. Proč čtete něco tak zbytečného?
Lidi by měli hledět do budoucnosti.
Proč se vracet?
Co bylo, bylo. Je dobré zapomenout.
Začít žít nanovo, s čistým štítem.
Kde je další chod?
Už se nese.
Pokazils atmosféru.
To nevadí.
Co je to?
Sushi z pražmy.
Kde je ta holka?
Chtěla jsem se jí zeptat na jméno.
Měl byste si všímat, kdo se dívá.
Prosím?
Moc vystrkujete zadek.
Omlouvám se.
Něco jsem hledal.
Ztratil jste něco?
To ne. Hledám čtyřlístek.
Cože?
Proč děláte něco tak staromódního?
Dneska se dají koupit na internetu.
Je to klasika, ta nikdy nevyjde z módy.
A počítá se snaha.
Vidíte tu někde snahu?
Cesta je volná.
Byla jsem na cestě sem.
Není tak snadné ho najít.
Chcete ho pro nějakou dívku?
Ano.
- Mám! - Cože?
To je normální.
Mám ho! Tentokrát vážně!
Jeden, dva, tři, čtyři lístky.
To koukám.
Jak se vám to povedlo?
Páni…
Dobře se soustředím a dobře vidím.
Vemte si ho.
Já ho nepotřebuju.
- Fakt? - Ano.
Děkuju.
Děkuju! Nashle!
Nashle.
Zalaminujte ho, než jí ho dáte!
Ano? Snad to udělá pořádně.
Je podivnej.
Jak můžeš hned po jídle pracovat?
Tumáš, vypij to.
Říkal jsem, že mám práci. Proč jsi tu? Jdi domů.
Až dopiju čaj, půjdu.
Zní to, jako bys mě vyhazoval.
Opravdu mě na ten projekt nepotřebuješ?
Jestli to děláš kvůli mně,
tak nemusíš.
Udělám si na vás čas.
Blázníš?
- Co je? - Chceš přece najít sen.
Měla bys do toho dát všechno,
ale dost se s tím pářeš.
Ne, já jen…
Budu si hledět svého.
Hleď si svého.
Aspoň mi nebudeš vyčítat, když ti to nevyjde.
Hele.
Chtěla jsem být ohleduplná.
- Pomoct ti… - Nepotřebuju tvou pomoc.
Fajn.
A já se snažím.
Přemýšlím nad tím snem víc než kdo jiný.
Každý den.
Opravdu?
Tak jen nepřemýšlej a něco dělej.
Hej!
Jsi na mě naštvaný?
Vyléváš si na mě vztek? Štvu tě něčím?
Že vám kvůli Chrisovi nepřiklepli tu novou budovu Greip?
Za co mě máš?
Ahoj, zlato.
Jak si dovoluješ sem jen tak přijít?
Není ti to trapné?
Vůbec ne.
Vadí ti mě zas vidět?
Není to příjemné.
Tak ať je to nepříjemné. Možná lepší.
Džang Te-hui!
Nechalas ho kvůli jinému. Nezahrávej si!
To je trochu kruté.
Co když jsem tu jako klientka?
Máš pro nás práci?
Mám.
Mohu se zeptat,
proč někdo tvého formátu zavítal
do naší skromné kanceláře?
Kde je tvoje důstojnost?
Ta složenky neplatí.
Nevšímej si ho. Pokračuj, prosím.
Slyšeli jste o Fresco?
Firma na dekorace interiéru.
Mezinárodní. Nevyrábějí mísy, kuchyňské náčiní a domácí spotřebiče?
Přesně tak.
Každý rok spolupracuje
s renomovanými umělci na nové kolekci výrobků.
V limitované edici.
Já vím. Dali s nimi kdysi dělal.
Nabídli mi se na tom projektu podílet.
Co? To s námi nemá co dělat.
Přišla ses vytahovat, že jsi odbornice na onggi?
Chci ve stylu onggi navrhnout kávovou konvici.
Říkala jsem si, že by bylo fajn
pracovat na ní s architektem.
A vzpomněla jsem si na tebe.
Co? Chceš mi ho odlákat?
Ani omylem! Má moc práce!
Mjong-u, nedostals ode mě svatební dar.
Sice pozdě, ale dám ti mísu.
Mísu? Jako ty z televize, za miliony wonů?
- Jo. - Tak je tvůj.
Ale vrať mi ho ve slušném stavu.
Půjčit? Jsem snad nějaká věc?
Ne, jsi génius.
Nesmíš promarnit příležitost vyrovnat se Dalimu.
Konec schůzky. Sbohem.
Počkej, kam jdeš?
Musím říct Hje-ran, že dostaneme mísu.
Co to má být? Natáčejí tu romantickou komedii?
Proč za ním chodí jeho ex?
Vy tu ženu znáte?
Jmenuje se Džang Te-hui.
Je o rok starší, studovala výtvarné umění a poznali se na vejšce.
Přes rok spolu chodili.
To vím taky.
A dál? Nevíte ještě něco?
- Měli vášnivý vztah. - Vášnivý?
Spalující vášeň.
Co to je?
Kdo nám zaparkoval před domem?
Páni. Co jsem byla pryč se v Koreji mravy dost uvolnily.
Panuje tu naprostá svoboda.
Pardon? Je super, že se máte rádi, ale tady na to není čas ani místo.
Stojíte nám před domem.
Promiňte.
Mami, tvou oblíbenou zmrzku neměli.
Kdo to byl?
Co?
Vypadali jsme vášnivě?
- Vážně, Sok-rju? - Pardon.
Omlouvám se, to jsem neměla.
Nevadí.
Hezká vzpomínka.
Ještě jednou se omlouvám.
Přijímá se.
Tak vy jste Sok-rju?
Ano.
Ráda vás poznávám.
Tolik mi o vás vyprávěl. Jako bych vás znala.
- Nevyprávěl. - Ale ano.
Ale nežila jste v USA?
Nedávno jsem se vrátila.
Aha.
Skvělé. Můžete mi pomoct?
Prosím? S čím?
Mám skvělou možnost a něco jsem mu navrhla,
ale nechce to přijmout.
- Nepřemluvíte ho, jako kamarádka? - Přestaň dělat, co se ti zlíbí.
To je moje kouzlo, zapomněls?
Chceš čas na rozmyšlenou?
Jo.
A nepřijedeš za mnou do dílny?
Podíváš se a rozhodneš.
Vážně? Máš čas tenhle víkend?
Samozřejmě.
Vezmi s sebou všechny z firmy.
Je tam spousta pokojů.
Sung-hjo, uděláme o víkendu podnikový workshop. Paráda!
Nepojedeme. Máme moc práce.
Nemůžeš pořád myslet jen na práci.
Taky bys měl odpočívat. No ne?
Myslíš, že nevím, co tím sleduješ?
Nechce se ti hlídat děti.
Nechtějí spát. Pomoz mi aspoň jednou.
- Tak ať dorazí všichni. - Děkujeme.
- A vy taky. - Ne.
Nestíhám vyřizovat své věci.
A taky, tohle je pro zaměstnance.
To já nejsem, takže nic.
Škoda. Bylo by to fajn.
Moc ráda jsem tě viděla. Srdce mi tlouklo jako o závod.
Pane Be?
Ahoj, Sung-hjo.
Nepřestal jste loni kouřit? Děje se něco?
Ne, nic.
Asi jsem bez ženy nevěděl co se sebou.
Hele.
- Vykecáš to? - Možná.
Neviděl jsem vás ji vykouřit.
Pane jo.
Moje žena tě vychovala jaksepatří.
Dáš si panáka?
Jen jednoho. Jasně.
- Naliju vám. - Dobře.
Hej, Dong-džine. Vstávej!
Budíček!
Hej, mizero.
Máš být vzhůru od slunka východu.
To tě mám vzbudit sama?
Šanci jsi dostal.
Máma říkala, že když nevstaneš, můžu tě zbít!
Vstávej!
Říkám vstávej!
Přestaň!
Co je? Co děláš?
Tati! Dělají divný věci!
- Tati! - Hej! Ne!
Dong-džine, tak to není!
To je nedorozumění!
Máš výron na palci.
Takže to není zlomené?
Ne. Trochu si natrhl šlachu.
To není možné. Nemůžu hýbat nohou.
Nevím, nemělo by to tak moc bolet.
Pane Čoi?
Je trochu padavka.
Asi jsi zapomněla,
že moje noha prožila trauma.
Už zas? Zas budeš omílat trauma?
Omílat…
Jsi hnusná.
Jemináčku, moc se omlouvám.
Ale je tvůj prst to samé co noha?
Prsty jsou části nohy.
Jedna končetina.
Aha.
Takže nehet na prstu je taky součást nohy.
Jak je Sung-hjovi? Je v pořádku?
Jo, na týden dostane sádru a na tři dny léky.
Dobře.
Proč jsi ho musela mlátit?
Z toho to nemá!
Zakopl a spadnul.
Spadl, protožes ho zmlátila.
Zkontrolujeme to za týden, jestli ještě bude bolet.
Fajn.
Jak se to stalo?
No…
Chtěl jsem zaplatit, ale zapomněl jsem si peněženku.
Třeba příště.
Dobře. Kam máš namířeno?
- Kde dáme druhou rundu? U tebe? - Druhou rundu?
Co u mě?
Ne, paní Na by nás přetrhla.
Tak poslyš, hošánku! U nás doma nosím kalhoty já.
Moje žena teď není doma.
Pravda, není. Ani moje máma ne.
Není doma!
Hurá! Není doma! To je super!
Jsem svobodný. Svobodný muž!
Dej si tohle.
Hele.
Napijeme se u mě doma a spát můžeš v Dong-džinově pokoji.
- Ne u Sok-rju. - Jo.
- Spi u Dong-džina, jasný? - Dobře.
Fajn.
Půjdeme ke mně a já vytáhnu
víno z pravého ženšenu.
Z pravého ženšenu?
Není to běžný, červený?
Ne! Je z vopravdickýho ženšenu!
Tutovýho, jasný?
Tak…
- Líbí? Tak jdeme ke mně! - Jo.
Jdeme k Sok-rju domů!
Jsi stejná jako máma. Strašně agresivní.
Jdeme.
S ním nepij.
Když pije, hrozně vyvádí.
- Promiňte. Měl bych vás svézt domů. - Nevadí.
- Musím ale na workshop. - To nic, pojedu autobusem.
Opravdu jsi v pořádku?
- Jsem v pohodě. - Tak jo.
Pojďme.
Něco mám. Jeď sám, tati.
Co tak najednou?
Tak holt půjdu sám. Nevracej se domů moc pozdě.
- V noci je to o strach. - No jo.
To je děs.
- Čau. - Na shledanou.
Čau, tati.
Co děláš?
Jsi překvapený?
Jela jsem sem tvým autem.
- No a? - No…
Možná za to tvé zranění přímo nemůžu,
ale nepřímo za něj zodpovědná jsem.
Postarám se o tebe, než ti sundají sádru.
Proč bys to dělala?
- Dej mi ty klíče. - Chceš je?
Jasně, tak to odřiď sám.
Tumáš.
Hele, Sok-rju?
Jo?
Co?
Tohle…
Co chceš?
Je sobota. Kampak?
Do obchodu. Pak do práce.
Tam jsem už byl. Teď jdu dělat reportáž.
Neptala jsem se. Zlomte vaz.
Slečno záchranářko, počkejte.
Asi budete chtít tohle.
To máte za to, že jste mi našla čtyřlístek.
Není to pro vás?
Mám to dvakrát.
V tom případě děkuji.
Líbil se vaší dívce ten čtyřlístek?
Nelíbil.
Řekl jsem, že jsem se snažil, ale pomohla mi žena…
Cože?
Proč jste to říkal?
„Dalo mi to zabrat.“
To jste měl říct.
Neumím lhát.
Tak já běžím.
Proč…
Bože, vůbec se v ženských nevyzná.
Pane Kangu, dáme si malou pauzu. Co vy na to?
To nejde.
Dobrovolničíme, aby se staří nemuseli dřít.
Musíme posbírat co nejvíc.
Požádal jste mě o pomoc se zvláštní reportáží.
Tohle starší kolegyni nesmíte dělat.
Nepřijde vám, že konečně žijete, když jste se konečně
dostala ven z kanceláře?
Jsem na pokraji smrti, mizero!
To je zklamání. Taková jste nebývala.
To mám za to, co jsem vám předtím řekla?
Samozřejmě že ne.
Tak jo, zapnout turbo!
Hej, zpomalte!
To nedám. Kristepane!
- Hej! - Pomůžete mi, nebo ne?
Bojíš se?
Ve Státech jsem byla nejlepší řidička.
Soustřeď se na cestu a neotáčej se.
A dodržuj povolenou rychlost.
Přestaň zbůhdarma mačkat tlačítka.
Nesahej na nic.
No tak.
Fouká vánek, hraje hudba, relaxujeme. Není to dokonalé?
- Hej! - To je fajn.
Užij si relaxační jízdu, ano?
Prý relaxační.
To je ale řidička.
Ahoj.
Co máš s nohou?
Zeptej se jí.
Dobrý den. Trochu se zranil.
Není to vážné. Za dva týdny bude fit.
Musela jsem ale přijet taky.
Aha.
Jsem ráda, že jste tu.
Mjong-u bude mít zpoždění. Nevolal ti?
Ne.
Kde se ty hovory vzaly?
Je mu špatně od žaludku. Asi dost.
Co zase snědl?
Pojďme dovnitř.
Co je? Nemůžu tě podepřít?
Ne, v pořádku.
- Pojďte. - Jasně.
No páni.
To je něco!
Dělalas je všechny, Te-hui?
Nevadí, že ti tykám?
Samozřejmě že ne.
Můžu se na ně podívat zblízka?
Jistě.
Je roztomilá. Jako štěňátko.
Jestli mluvíš o Sok-rju, tak ten popis nesedí.
Jak to?
Žárlíš, že jsem o někom řekla, že je roztomilý?
Už zase začínáš?
- Sok-rju. - Ano?
Chceš vědět, co je uvnitř těch nádob?
Moc!
Hele, medžu.
Je jich tu tolik!
Proč je tu máš?
Nevyrábíš onggi?
To ano.
Ale i omáčky a pasty.
Prosím?
Můj táta je znalec jídla. Expert na sójovou pastu.
Zapomněls?
A jo vlastně. Promiň.
Dělá ji tady?
Ne, bydlí v provincii Kangwon.
Já se o to tady jen starám.
Abych vyrobila kvalitní mísy,
musela jsem se nejdřív naučit základy toho, co do nich patří.
Když se výrobě omáček a past daří, prodám i víc onggi.
To je součást mého velkého plánu.
Vyrábíš ty omáčky a pasty sama?
Ano, s dalšími ženami z okolí.
A dnes je zrovna ten den.
Pomocníci se mi budou hodit.
Tak tohle jsi měla v plánu?
Jen jsem chtěla zabít dvě mouchy jednou ranou.
Vím, nechci málo.
Nemůžeš nás takhle zaúkolovat.
Moc ti nepomůžu.
To bys s tou nohou stejně nemohl.
Nejen já. Nikdo z nás.
Já! Já chci pomoct.
Já jo! Chci zkusit vyrobit sójovou pastu!
Cože?
Proč ne? Chci to zkusit!
Výborně!
Bude to zábava!
- Jak to jde? - Dobře.
Je to zajímavé!
Mladý muži.
- Ano? - Pojďte mi pomoct.
- Otevřete to. - Dobře.
Vyndejte to uhlí.
Vemte si to a vytřete ji do čista.
Ano.
Páni…
Děkuju.
Mám dotaz.
Proč jsou na medžu tyhle rýhy?
To je z uvázání slámou.
Visely ze stropu.
Aha. Tak proto.
Co budeme dělat dál?
Co myslíš?
Musíme dát sójovou pastu do sterilizovaných nádob.
Jak se to dělá?
Nebuď zvědavá, budeš brzo stará.
Já už jsem taková.
Proč tak pospícháš? Dočkej času, naučíš se to.
Provedu.
Evidentně se skvěle baví.
Můžeme si promluvit?
Teď?
Jo.
Potřebuju, abys něco udělal.
S čím chceš pomoct?
Jen tu se mnou chvíli buď.
- Proto jsi mě odvedla? - Jo.
Co? Dřív se ti to líbilo.
To bylo dřív.
Chodils po mně s někým?
Jistě. Rozešli jsem se už dávno.
To je fakt.
Pustíš lidi dovnitř, ale taky ven.
To já tě první pozvala na rande.
Mrzí mě, jestli to tak vidíš.
Měl jsem tě hodně rád.
Já tebe taky.
A chyběls mi.
Nevrátila ses kvůli spolupráci?
Opravdu s tebou chci pracovat.
Ale taky jsem to použila jako výmluvu, abych tě viděla.
Doufala jsem ve šťastnou náhodu
a že naše setkání by mohla být příležitost.
Tak je to.
Ale práce má přednost.
Tohle je kolekce, kterou vystavovali ve Vídni.
Hezké.
Ty křivky připomínají sloupy s entazí.
Architekt se nezapře.
Chceš si to zkusit?
Mimochodem, na co je ten hadřík a cedník?
Aby se dovnitř nedostala nečistota.
Už to skoro je.
Přijela jste až ze Soulu a tolik se tu dřete.
Ne, mě to moc baví.
Ovládáte naše nářečí docela obstojně.
Vážně?
Mimochodem, kde je tu záchod?
Odskočím si.
Tamhle.
- Hned se vrátím. - Jistě.
Ruce bys měl mít takhle.
Zkazíš to.
Jen jsem hledala záchod.
Je na konci chodby.
Dobře. Příroda volá.
Pardon, že jsem rušila.
Ach jo.
Promiň mi to.
Nechtěla jsem do té židle narazit.
Co to povídáš?
Sluší vám to spolu. Bylo to jako scéna z Ducha.
Neznáš? Hraje v tom Demi Mooreová.
Je tam jedna scéna, hraje při ní zamilovaná hudba.
Ona je u kruhu, přijde on…
Co tím naznačuješ?
Jen bych si přála, aby vám to vyšlo.
Nikdy nevíš.
Když jste se zas potkali, třeba to znovu zajiskří.
Co je? Proč na mě tak koukáš?
Varuju tě.
- Nepleť se ostatním do života. - Ne, já myslela…
Jen jestli ji máš pořád rád.
- Kámoši se přece o takových věcech baví. - Ale my ne.
Ježiši, to je…
- Pane Čoi! - Pane Čoi!
Sung-hjo!
Co máte s nohou?
Narazil jsem si prst.
Jsi v pořádku?
Sung-hjo, bylo mi moc zle. Hrozilo mi velké nebezpečí.
Zastavili jsme cestou na všech odpočívadlech.
Řekla jsem mu, ať si dá plenu.
Ale zachoval jsem si poslední zbytek důstojnosti.
To musela být hrůza. Pojďte dál.
Kam jdeš? Bolí tě noha.
Musím na vzduch.
Cože?
Já jdu dovnitř.
Te-hui! Jsme tady… Co to?
- Jdete pozdě. - Dobrý den.
Jo, ale co je tohle všechno?
Sok-rju, říkala jste, že nestíháte!
Prostě se to tak seběhlo.
To jsou místní? Věnujete se tu folklóru?
Tak nějak.
Jsou tu další pracanti.
Zkontrolujeme pasty z minula?
To zní dobře.
Cože budeme dělat?
Jde o to,
že se vezme medžu a použije se na sójovou pastu a omáčku.
- Zábava, ne? - Aha.
- Pomůžete nám, ne? - Jo.
Pomátla se?
Ten mizera Sung-hjo. Proto se tvářil tak vážně a zmizel.
- Sok-rju? - Ano?
Kde je záchod?
- Obejděte to takhle. - Dobře.
- Jděte dovnitř. - Dobře!
Nemám peněženku.
Už jsi v pohodě? Už ses…
přes něj přenesla?
Ne.
Pořád ho miluju.
Do háje, zapomněl jsem si peněženku.
Musel jsem zas až sem.
Pivo vyhovuje?
Ne, já si dnes dám sodžu.
Chci se opít.
- Dobře. - Já nealkoholické pivo.
- A džus. - Cože?
Proč?
Ne, máš pravdu. Nebudeme se dnes opíjet.
Bude to lepší.
Nejezte beze mě. Počkejte.
Ani se toho netkněte.
Skvělá práce.
To jo.
Kolik je?
Tři hodiny. A my ještě neobědvali.
- Objednáme si něco? - Co čína?
Dobře, dáme si všichni smaženou rýži.
Objednáno.
Kvůli tomuhle si nemůžeme dávat nudle.
Jedem.
Co je?
Nic.
Tady záchranná služba. Je někdo doma?
Jdeme dovnitř.
Je tu někdo?
Jsme záchranáři.
Co?
Hej, holka!
Probuď se!
Holčičko!
Hej.
Jsi v pořádku?
Poznáváš mě?
Bolí to.
Zavolala jsem si pomoc.
To je dobře. Šikovná.
Moc šikovná holčička.
Nejsem holčička.
Jon-du.
Jmenuju se…
Jon-du.
Dobře, Jon-du. Výborně.
Postarám se, aby ti bylo líp. Uvidíš.
Děkuju.
Ty jsi znáš?
Kde má rodiče?
Byla doma sama?
Jon-du, prober se.
Jon-du!
Zůstaň se mnou!
Promiňte. Může mi někdo pomoct?
Já půjdu!
Co se děje?
Myslím, že na pastu moc pražilo slunce, je vysušená.
Chci ji přesunout do ateliéru.
- Já ji přenesu. - To ne.
Jedna nádoba má přes 30 kilo.
- Poprosím chlapy. - Ne, jsem fakt silná!
- Nech to na mně. - Ne… Mjong-u?
- Tak… - Já to zvládnu.
- Tak já to tu pohlídám. - Má práci. Půjdu já.
- Vrátíme se. - Ať si neublížíte.
Je to pro nás moc těžké.
Nech ji a někoho zavoláme.
Už tam skoro jsme. Udělám to. Nic to není.
Ne, je moc těžká.
Zajdu pro někoho.
Zvládnu to sama.
- Sok-rju! - Be Sok-rju!
Sok-rju.
Jsi zraněná?
- Ta nádoba a pasta! - Jsi v pořádku?
Na mně nezáleží, ale co tohle?
Dalo to takovou práci!
Na tom nesejde.
Měla jsi být opatrnější!
Proč to děláš, když se neumíš postarat ani o sebe?
Tak to není.
Chtěla mi pomoct.
Promiň. Uklidím to.
Nech to. Ještě to zas zvořeš.
To stačí.
Už tak je vyděšená.
Sok-rju, v pokoji mám něco na sebe.
- Běž se převléct. - Dobře.
Skvrny od pasty nejdou dolů.
Pitomec jeden.
Proč se na mě tak rozčílil? To byl ale trapas.
Toto je můj dům.
Tady žiju.
Jste moji hosti,
a ani vás nemůžu pozvat dál.
Je to tu tak malé.
Není si ani kam sednout.
Nevadí. Máme zdravé nohy, můžeme stát.
Jsme vděční, že jste nás pozvala.
To já jsem vděčná vám.
Vy reportéři, se trmácíte
až sem za někým tak bezvýznamným, jako jsem já.
A navíc s vozíkem.
Můžu to vůbec přijmout?
To muselo být drahé.
O to se nestarejte.
Náklady jdou na vrub mé vedoucí.
Nech toho.
Na silnici opatrně, ano?
Ano, děkuji.
Ze světa se stalo kruté a nehostinné místo.
Ale dobrý člověk ještě žije.
- Opatrujte se. - Dobře.
Děkuji vám za tu dřinu.
Haló?
Prosím?
Jon-du?
- Dan-ho! - Co se stalo?
Jon-du tu není?
Byla nachlazená.
Po obědě jsem jí dala lék na horečku, šla spát.
Na chvíli jsem odešla na nákup a…
Tak kde je?
Taky mě to zaskočilo. Ptala jsem se všech sousedů.
Prý přijela záchranka.
POHOTOVOST
Pomalu.
Pacientce je pět let.
Tlak 100 na 70, tep přes 120.
Má horečku 39,5. Saturace 99 %.
Když jsme dorazili, reagovala.
Byla malátná, a teď je v bezvědomí.
Má nějakou nemoc, bere léky?
Momentálně nelze potvrdit. Je tu bez rodičů.
Dáme jí kapačku a vyšetříme ji.
Dobře.
Moment.
Leží tu pacientka jménem Kang Jun-du?
Pětiletá dívka!
Tamhle.
Jon-du.
Jon-du, to jsem já, táta.
Jon-du, otevři oči.
Jon-du, tatínek je tady.
Otevři oči.
Pane, můžete jít stranou? Dáme jí kapačku.
Dobře.
Jon-du.
Dobrý? Už jsi vzhůru?
Kde jsme? Kdo jsem?
V nemocnici.
Táta.
Jo, to jsem já.
Už jsem tady. Neboj.
Bude to dobré.
Proboha.
Ahoj.
Sluší ti víc než mně.
Díky za půjčení.
Vy jste tady ale udělala svinčík.
Ale to nevadí. Stane se.
Mrzí mě to. Jen tu dělám potíže.
To neva. Zas tolik se nestalo.
Prostě ji vyhodíme.
Ne, to ne! To by byla škoda. To nemůžeme!
Možná bych to udělala,
kdybych nevěděla, kolik je s ní práce, ale takhle ne.
Nemůžeme ji vyhodit.
Vybereme kousky, co nejsou od hlíny?
Nejsme bezdomovci. Přece nebudeme jíst ze země!
Ale jo! Já to zkusím.
Pojďme grilovat. Máme spoustu uhlí.
Bolí tě žaludek.
Maso, to je všelék.
Slyšeli jste to?
Vidíte! Nebesa se zlobí. Máme upéct maso!
Podle mě bude pršet.
- Za deště… - Maso!
Dáme si kal-guksu!
- Ostré kal-guksu! - Co?
- Pane June? - Jo?
Připravte se na opletačky.
Až se vrátíme, nahlásím vás na ministerstvo práce.
Nedělejte to. Jsem taky jen oběť.
To je mi fuk.
Už nemůžu. Bolí mě ruce.
Na-jun.
Dělejte, že to těsto je někdo, koho nesnášíte.
Zbavíte se stresu.
A těsto bude jedna báseň. Ideální.
Jedna za Be Sok-rju?
Jedna za Džang Te-hui?
Jun Mjong-u. Jedna, dva, tři, čtyři…
Bože, vždyť ho rozsekáte na cucky.
Radši mě rovnou zabijte.
Nemlaťte těmi pěstičkami.
Bože.
Tak co? Dá se to jíst?
To je slabé slovo,
je to vynikající! Že jo?
Hlavně ten vývar. Fantazie.
Fakt?
Chutná vám to taky, pane June?
Sok-rju.
Nepotřebujeme maso. Sójová pasta naprosto stačí.
Je teplá a udělá dobře v břiše.
Kulturu korejské fermentované pasty chovám v náležité účtě.
Předtím jsi do ní mlátil a doufals, že zanikne.
Ale kde je Sung-hjo? Propásne večeři.
Nevím. Volala jsem mu, ale nezvedá to.
Nechte ho být. Až dostane hlad, přijde.
Moc ses soustředila na nás, ani ses nenajedla.
- Tolik práce. - Ne.
Najím se, v pohodě.
Na-jun.
Dáte si ještě?
Po mouce se tloustne.
Tak jenom trochu.
Dobře.
- Můžu taky ještě dostat? - Hej.
- Já taky. - No tak já taky.
Přinesu hrnec, počkejte.
Hlavně že nám chutná!
- Dejte to sem. Vezmu to. - Ne, to nemusíte.
Vypadá to luxusně!
Sok-rju!
Já to udělám. Odpočiň si.
Vařila jsi. Nemusíš i umývat nádobí.
Prohrála jsem kámen, nůžky, papír.
A rozbila jsem nádobu. Za to bych měla pykat.
Pravda.
Ale bude to stačit?
Jedna ode mě stojí milion wonů.
To bylo těsné.
Mohla jsem tě využít jindy.
Pošli mi číslo účtu. Zaplatím ti ji.
A ty mně.
- Recept. - Cože?
Na to pikantní kal-guksu. A budeme si kvit.
Tak dobré nudle jsem dlouho nejedla.
To nic nebylo.
Viděla jsi, co jsem do toho dala.
Důležité je to správně ochutit.
Je to tři ku jedné pálivá paprika a sójová pasta.
Tři lžíce pálivé papriky a jedna pasty.
Jak velké lžíce?
Takové?
Aha. Nevyznáš se v tom.
To bude složitější.
Chtěla jsem rodičům vynadat, až dorazí.
Vy jste otec?
Omlouvám se.
Mně se neomlouvejte.
Měl byste se omluvit Jon-du.
Jak jste mohl nemocné dítě nechat doma o samotě?
Pětiletou holku nechat zavolat si záchranku?
Nedá se to omluvit.
Říkal jste, že jdete dělat reportáž.
To na ní stojí svět?
Spasí naši zemi?
Jak chcete něco dokázat, když se nepostaráte o své dítě?
Jon-du
jsem už samotnou viděla dřív.
Dnes byla zas sama a tohle držela v ruce.
Jon-du, jsi v pořádku? Bolí to?
Ahoj, Jon-du.
Byla jsi na vyšetření statečná?
Nekřičte na mého tátu.
Prosím?
Nesnáším lidi, co na tátu křičí.
Ale tak to není, Jon-du.
Nic špatného neprovedla.
Odteď budu dělat, že vás neznám, až vás uvidím.
Už se mnou nikdy nemluvte.
Jon-du, bála ses sama?
Ne.
Vycvičils mě.
Když potkám zlého člověka, zavolám 112.
A když mi bude zle, tak 119.
Promiň.
Jon-du,
moc mě to mrzí.
Mě taky.
Proč?
Hledala jsem kruhy v trávě.
Přinesls mi čtyřlístek, a já na tebe křičela. Promiň.
To nevadí.
Tyhle jsi taky vyráběla ty?
Jo.
To je krása.
- Mám hodně jizev, co? - Nechtěla jsem se tě dotknout.
Proč? Vůbec ne.
Jsem na ně hrdá. Chtěla jsem ti je ukázat.
Jsou to stopy po mém snu.
Když se na ně podívám, vidím, jak silná moje vášeň pro keramiku byla.
Miluju je.
Teď jsou jako tetování.
Kdy ses rozhodla, že budeš keramička?
Jak jsem říkala, táta je expert na sójovku a pastu.
Vedle keramiky onggi jsem vyrostla.
Nejdřív mě její neotesanost odpuzovala.
Chtěla jsem pasty
skladovat v něčem elegantnějším, třeba v porcelánu.
Ale nakonec jsem si ji zamilovala.
Hliněné hrnce, džbány na vodu, lahve na pálenku.
Ve srovnání s dekorativní keramikou se mi
mísy a sklenice, které lidé využijí, líbily víc.
Tak jsem s tím začala. Nic mimořádného, co?
Ale ne.
Pro mě jsou příběhy lidí, kteří našli svůj sen, vždycky mimořádné.
Já netuším, kde a jak bych měla začít.
Co máš ráda?
Prosím?
Možná nad tím moc přemýšlíš.
Prostě jdi za tím, co jsi měla vždycky ráda.
Co jsem měla vždycky ráda?
Když se servírovalo jídlo,
moje mísy vypadaly moc pěkně.
Tady jsi.
Jo, je tu fajn. Příjemný chládek.
Nevíš, co říkáš.
Když je rozpálená, nedá se u ní ani stát.
To asi ne.
Víš, jak Sok-rju říkala,
že jsme dřív byli vášniví…
Jenže nebyli jsme.
Jenom já.
Já žhnula jako vypalovací pec,
ale tys byl jako mírný plamen na sporáku.
Ani ne dost rozpálený na uvaření vajec.
Proto ses se mnou rozešla?
Jo.
Šla jsem za mužem, který žhnul jasným plamenem.
Víš, co je vtipné?
Rozešla jsem se s tebou,
ale jako bych dostala kopačky já.
To není pravda.
Taky jsem to těžce nesl.
To ráda slyším.
Vždycky jsem doufala, že se kvůli mě rozpálíš.
Že ztratíš hlavu.
Uděláš nějakou ztřeštěnost, protože se neovládneš.
Že budeš z rozchodu nešťastný posílat mi zprávy jako: „Spíš?“
Jednou jsem ti málem napsal. Opilý.
Ale dneska
ses tak naštval.
Na Sok-rju jsi křičel a ztrapnils ji.
To jsem u tebe nikdy neviděla.
Protože byla jako hrom do police.
Nic neudělala.
Popravdě, ta nádoba
už byla naprasklá.
Měla jsem v plánu odnést ji do dílny a opravit.
Ale nechtěla jsem to přiznat.
Asi…
jsem žárlila.
Kdy to odnesl?
Co tu děláš tak pozdě?
Na to bych se měla zeptat já.
Nemohl jsem spát.
Viděl jsem venku pohyb.
Protože jsi nevečeřel.
Ještě zbylo těsto. Dáš si kal-guksu?
Později.
Jak se ti podařilo vyčistit to triko? Čím jsi ho pral?
Rýží a octem.
To je od tebe hezké.
Proč jednu po druhé otevíráš?
Hledám poklad.
Prý je v jedné sójovka, která tu už zraje 100 let.
Vážně?
Proč ji hledáš?
Ze zvědavosti.
Jak asi vypadá sójová omáčka po 100 letech?
Ale je jich tu moc. Kdy myslíš, že všechny pootevíráš?
Dělám to já, tak se nestarej.
Čím se ta sójovka liší?
Jedna z těch paní říkala, že je tmavší a výrazněji voní.
Pořád je to jen sójovka.
Jak si zapamatuješ, jaké už jsi otevřela? Nemáš v tom systém.
Jdi odsud. Já kouknu tady.
Proč mi pomáháš?
Poslední dobou na mě jen štěkáš.
- Kdy třeba? - Pořád.
Ustavičně se chceš hádat a jsi podrážděný.
- Pořád mě okřikuješ. - Říkáš divné věci.
Jen počkej.
To je chilli pasta.
Tohle je sójová pasta.
Tohle je sójovka.
Co? Už jsi ji našla?
No jo, vypadá tmavší.
To je úžasné.
Co?
Tahle nádoba…
je plná noční oblohy.
Je tak tmavá.
A třpytí se.
Myslel jsem, že hledáš sójovku. To má být báseň?
Pálivé nudle. Pažitka a sójovka.
Nakládané listy perily.
Proč mluvíš o jídle? Máš hlad?
Hej, Choisung.
Asi to mám.
Je to ona, ta sójovka, jo?
Sen přece nemusí být nic velkolepého ani propracovaného.
Nic úchvatného jako tvoje plavání nezvládnu,
ale něco v menším měřítku jo.
Já…
chci vařit.
Je toho spousta, co bych s ní ráda uvařila.
Asi jsem žárlila.
Když jsi se Sok-rju,
nepoznávám tě.
Jsi podrážděný a nejsi vůbec velkorysý.
Chováš se trapně a nevyzrále.
A vždycky se díváš jejím směrem.
Víš, jak se tváříš, když se na ni podíváš?
Nebuď zvědavá, budeš brzo stará.
Jsem už taková.
Směješ se.
Když se Sok-rju směje,
směješ se taky.
Nikdy jsem to nedělala,
ale co takhle tou sójovkou namarinovat kraby? To by bylo, co?
Mám ji zítra poprosit o ochutnávku?
I ten nejmenší rozdíl má neskutečný vliv, víš?
Dlouho jsem se svým pocitům bránil.
Ignoroval jsem je, popíral.
Ale…
když teď vidím Sok-rju takhle se smát, dochází mi to.
Já…
nemůžu si pomoct mít ji rád.
NÁVRAT K TOBĚ
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Znám ji tak dlouho.
Myslel jsem, že o ní vím všechno.
Co kdybych byla kuchařka jako táta?
Myslel jsem, že už k ní nic necítím.
Ale když ji zas vidím, jsem zmatený.
Nikdy jsem jí nevyznal lásku.
Muži ponocují do rána bílého. To je problém!
Viděl jsem vás. S nějakou ženou.
Kde ses po zavíračce toulal?
Máš někoho?
Poslední dobou jsi odměřený.
Mám pocit, že se z tebe snad pomátnu!
Překlad titulků: Vixo