DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Căminul fetelor?
Ai înnebunit?
Vrei să intru în căminul fetelor?
Care e problema?
Colegele mele își aduc mereu iubiții.
Și? Vrei să joc jocuri de băutură cu ei?
Să jucăm și noi? Tuturor de aici le plac astea.
I-am învățat să joace Mafia.
- Sunt buni. - Hei!
Nu-ți face griji! Nu sunt aici.
- Ești singură? - Da.
Unde te duci?
Barurile din apropiere nu sunt deschise până târziu.
Și sunt și scumpe.
Îți fac cinste în camera mea!
Băiețelul nostru pune bani deoparte pentru gustări.
Lasă-mă în pace!
Da. Acum, că ești în SUA, ce vrei să faci cel mai mult?
Ne gândim mai târziu. Haide!
Hai să ne îmbătăm!
Nu cred că e bine.
Uite, ce frumușel ești!
Arăți ca o fată. Haide!
La naiba!
Acum, că ești în SUA, ce vrei să faci cel mai mult?
Prostuțo.
De ce crezi că am venit?
BRIAN AI UITAT DE ÎNTÂLNIREA NOASTRĂ?
Mă doare capul.
Am o migrenă îngrozitoare.
Ce? Când te-ai trezit?
Ce? A, da…
Chiar acum.
Cred că ai primit un mesaj.
Da?
Cine e?
Iubitul meu.
Mă văd cu el mai târziu. Vino cu mine!
Ai un iubit acum?
Da, abia am început să ne vedem.
Îl cheamă Brian. E expat coreean.
Nu vorbește coreeana așa de bine. E foarte drăguț.
De-abia știe să scrie.
Doamne, e adorabil! Nici nu știe să scrie „promit”.
EPISODUL 5 ÎNTOARCEREA
De ce e așa de întuneric aici?
Taci puțin!
Sunt sigur că întrerupătorul e pe aici.
Tu ai construit clădirea, dar nu știi unde-s întrerupătoarele?
L-am găsit.
Nu te potolești.
A fost o reacție normală, ca să nu cad.
Auzi tu, nu mă potolesc…
Ce a fost aia mai devreme?
Doamne!
Dă-mi-le!
Dacă te duci la Namsan, nu iei cotlete de porc?
De ce ai făcut cumpărături?
Trebuie să faci mâncare într-o zi așa de bună.
Așteaptă, bine?
Îți arăt eu bucătăreasă drăguță, ca în Prietena surorii mele.
Serios, nu te pune cu Son Ye-jin!
Să te ajut?
Știi să gătești?
Stai jos!
De ce ești așa de bună?
Voiam s-o sun pe Mo-eum, în caz că-ți tăiai vreun deget.
Mâncarea e… foarte verde.
E colorată ca iarba.
Doar atât poți spune?
Mi-ai luat cotletele de porc, așa că mă așteptam măcar la porc picant.
Ai gusturile unui copil.
Trebuie să mâncăm alimente de sezon.
Mai ales verdețuri. Sunt bune ca ginsengul sălbatic.
Iar ai înfrumusețat totul, ca MSG-ul în mâncare.
Stai, e chiar MSG. Ce ai folosit aici?
- Cubulețe? - Priceperea mea.
Nu se poate. De ce e atât de bună?
E bună? Serios?
Știu ce e. Da.
Îmi e atât de foame, încât nu pot fi obiectiv.
Trebuia să te împing de pe muntele ăla.
Stai să mănânc înainte să mă omori.
Măcar să mor sătul.
Chiar e bună, nu?
Nu e rea, nu?
Nu mânca atât de repede!
Miroase foarte bine!
Ce e asta?
Mi-am etalat talentul.
De ce ai întârziat?
Sunt funcționar public.
Am avut de lucru.
Te-ai descurcat minunat.
Mă duc să cumpăr ceva de băut.
Ce? Bine.
De ce pleacă brusc?
Nu știu.
- Nu știu. - Mănâncă!
Bine. Arată foarte bine.
La naiba!
De ce se uită Seok-yu așa ciudat la mine dintr-odată?
De obicei e furioasă, dar acum privirea ei e blândă.
Ochii ei sunt rotunzi și blânzi.
Arată foarte bine.
- Mănâncă! - Stai așa!
MAMA
E în regulă.
Îmi pun eu.
De ce nu i-ai răspuns mamei tale?
Ce? Fiindcă știu ce o să spună.
Vrea să mă duc la o întâlnire.
- Serios? - Da.
Mama a suferit mult din cauza socrilor ei.
De ce vrea așa de mult să mă mărit?
Știi ce s-a întâmplat.
Când aveam șapte ani și a murit tata,
bunica a înnebunit și a dat vina pe mama pentru moartea lui.
Așa ne-am mutat aici.
Știu.
Jur că nu înțeleg.
- Căsătoria nu e mereu o soluție. - Da.
Ai dreptate.
De asta am fugit înainte să continui cu nunta.
Regret un lucru, totuși.
Voiam să te văd în rochie de nuntă.
Ce? Poți să mă vezi. Vrei să vezi pozele mele de nuntă?
- Nu le-ai șters încă? - Nu.
Am cheltuit o avere și am depus mult efort.
Cum să le șterg?
Ești foarte frumoasă.
Și eu cred.
Ce? Ce-i asta?
E zâmbetul pe care îl ai când ești fericită.
Știu cine a făcut poza asta.
Hei.
O să aflu de ce v-ați despărțit.
Și?
Ești bine acum?
L-ai uitat complet?
Nu.
Încă îl iubesc.
Mi-am uitat portofelul.
A trebuit să mă întorc.
Vreți bere, da?
Nu, eu vreau soju în seara asta.
Vreau să mă îmbăt.
- Bine. - Eu vreau bere fără alcool.
- Și suc. - Ce? De ce?
Nu, ai dreptate. Nu te îmbăta!
E mai sigur.
Să nu mâncați! Așteptați-mă!
Nu vă atingeți de mâncare!
Uită-te la ea! Îi tremură picioarele.
Picioarele ei sunt epuizate.
De ce vrei să îți începi dimineața cu 108 de prosternări?
Nu mai putem, la vârsta noastră. Îți cedează genunchii.
Încetați! Vai!
Dacă fiul meu ia examenele,
pot să-mi ia genunchii și să facă tocăniță din ei!
Nu poți spune așa ceva la un templu.
Budiștii sunt vegetarieni. Nu știi că mănâncă doar legume?
Era doar o glumă.
Ești supărată pe ceva?
- Nu. - Sigur?
Nu asta arată fața ta.
Ce-are fața mea?
De ce vă luați de o nevinovată?
Nu ridica vocea în fața lui Buddha!
Să facem ce facem mereu.
Ce? Luăm prânzul?
Unde mâncăm?
S-a întâmplat ceva cu ea.
Hei!
Poftim, luați astea!
Sunt țigle de rugăciune.
Fiul meu trebuie să ia examenele
înainte să fie montate astea.
Ai mai făcut asta înainte?
Am mai văzut.
Scriem cu ăsta?
Da, scrie!
PARK KI-HOON SĂ IEI EXAMENUL DE FUNCȚIONAR PUBLIC
MO-EUM SĂ TE MUȚI DIN CASĂ
BAE GEUN-SIK SĂ REUȘEȘTI
BAE SEOK-RYU
SĂ FII DIN NOU CA ÎNAINTE
„Să te muți”?
Hei!
Vrei să fie călugăriță?
Hei!
- Ce e? - Serios?
Nu înseamnă asta.
Vorbește de căsătorie.
- Aha! - Dumnezeule!
FIUL MEU SĂ UITE AMINTIREA SĂ MĂ ÎMPAC CU EL
Te dai mare prea de tot acum.
Ai scris în franceză?
S-a întâmplat.
Așa îmi vine să scriu.
Da, vezi să nu…
Nu vrea să o citim.
Nu de asta.
Dar toate dorințele noastre sunt pentru soții și copiii noștri.
Ce putem face?
Golanii ăștia trebuie să se descurce bine ca să fim și noi liniștite.
Ai dreptate.
Golanii ăștia!
Fii din nou ca înainte!
Mută-te din casă!
Să iei examenul!
Un om productiv.
Dle profesor!
Te duci la muncă?
- Vin de la muncă. - Muncești mult.
Vrei să mănânci ceva înainte să mergi acasă?
Cred că soția ta nu e acasă.
- Poftim? - Surorile Suk…
Stai, și-au schimbat numele.
Se cheamă Lavandă acum.
Mă rog, au plecat în excursie la templu, vin mâine.
S-au dus la un templu.
Dar soția mea e catolică.
- Poftim? - Nimic.
Sunt cam obosit. Mănânc data viitoare.
Bine, la revedere!
Stai!
Să mai bem un pahar data viitoare.
Dle, e deschis?
Da, desigur.
- Bine. - Pe data viitoare!
- Mai există așa localuri? - Intrați!
Uită-te la firmă!
Mamă!
Filmează asta!
- Poftim mâncarea! - Bine. Mulțumim.
- Poftă bună! - Domnule?
Suntem pe NerTube. Putem filma?
Să filmați?
Ați filmat și înainte.
Atmosfera de aici e super.
Localurile vintage și retro ca ăsta sunt căutate în zilele astea.
Vintage?
Canalul nostru are 100.000 de abonați.
Are 100.000 de abonați?
Da.
Sunteți incredibili!
Vă rog, filmați mâncarea să arate bine!
Bine.
- Vă mai aduc. - Nu, nu trebuie!
Trebuie să o plătim!
- Nu sunteți sponsorizați? - Nu.
Bine, înțeleg.
Nu poate fi fals.
Să facem miniatura!
Tu și Tony vă cunoașteți? De ce nu mi-ai zis?
Sunt o persoană simplă și modestă.
Nu amestec afacerile cu plăcerea!
Știam eu.
Bună!
Ai fost la șantier?
Da.
Ce faceți? De ce a venit și ea?
Eu am chemat-o.
Foarte bine. Voiam să vorbesc cu tine.
Chestia e că…
Voiam s-o rog pe Seok-ryu să lucreze
la proiectul cu reprezentanța Greip.
- Eu? - Da.
Nu acum, dar va începe în curând.
Am scăpat și de obstacole.
Ce zici să lucrezi iar cu noi?
Parcurgi documentele și vii la întâlniri.
- Nu sunt de acord. - Poftim?
I-am cerut ajutorul în proiectul cu noua clădire.
Contractul s-a încheiat după prezentare.
Nu e rezonabil să-i cerem ajutorul pentru magazin.
- Așa crezi? - Desigur.
Are planuri. Nu o putem ține aici mereu.
Nici n-are legătură cu munca.
Nu vreau să lucreze în continuare cu fosta ei companie.
Da. Dacă mă gândesc mai bine, ai dreptate.
Mă gândeam numai la noi.
Îmi cer scuze.
Ne-ai ajutat foarte mult.
Nu, e în regulă.
Păcat, dar cred că aici ne despărțim.
Dar hai să ținem o petrecere de adio
și să mâncăm într-un loc frumos.
- Sună bine! - Ești de acord?
Desigur.
Să o invităm și pe Na-yun?
Să mergem toți…
Mâncați cât vreți azi.
Plătesc eu!
E cardul companiei.
Ce observație acidă! Mă doare.
Na-yun, să faci multe poze!
Postezi rar în ultimul timp.
Bine.
Mersi.
Ești invitata de onoare.
Mănâncă!
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Următorul fel sunt icre de somon.
Nu prea vezi așa ceva în zilele noastre.
Coreenilor nu le plac icrele de somon.
Serios? Mie îmi plac.
Și mie.
Îmi place tot ce-ți place și ție.
Iar începe.
Somonul e foarte interesant.
Se naște în râuri și înoată până la ocean.
Apoi se întoarce în râu să depună ouă.
Deci instinctul lor e să se întoarcă la origini?
Am auzit că nu s-a descoperit de ce fac asta.
Animalele astea sunt blocate în trecut.
Nu-i așa? S-au dus în lumea mare, de ce se mai întorc?
Ce, și-au lăsat prima iubire acasă?
De ce? Ai zis că-ți plac.
Nu-mi mai plac.
Serios? Ce noroc pe capul meu!
O să mănânc somonul ăsta puternic care înoată împotriva curentului.
Am auzit că-ți plac romanele online, Na-yun.
Da, îmi plac.
Ce citești?
Poți să-mi recomanzi unele bune?
Tema reîntoarcerii în trecut e populară acum.
Protagonistul regretă profund ceva
și se întoarce în trecut să repare.
Nu citi așa ceva! De ce citești ceva așa de inutil?
Lumea trebuie să trăiască privind spre viitor.
De ce să te întorci?
A trecut. Uită și gata.
Trăiește o viață nouă!
Care e următorul fel?
Vine acum.
Ai stricat atmosfera.
Nu-i nimic.
Ce e asta?
Sushi cu doradă.
Unde e fetița azi?
Voiam s-o întreb cum o cheamă.
Ferește-te de privirile lumii!
Poftim?
Îți arăți fundul prea mult.
Scuze.
Căutam ceva.
Ai pierdut ceva?
Nu. Caut un trifoi cu patru foi.
Poftim?
De ce cauți ceva atât de demodat?
Se vând online în zilele noastre.
E clasic, transcende timpul.
Intenția contează.
Poți să vezi intenții?
Poți să-ți vezi de drum.
Drumul meu era pe aici.
Nu sunt ușor de găsit.
E pentru o fată?
Da.
- Am găsit unul! - Ce?
E un trifoi normal.
L-am găsit! Serios!
Una, două, trei, patru frunze.
Măiculiță!
Pe bune? Cum l-ai găsit?
Mă concentrez bine și am vederea bună.
Păstrează-l!
N-am nevoie de el.
- Serios? - Da.
Mulțumesc.
Mulțumesc! Pa!
Pa!
Vezi să-l laminezi înainte să-l oferi!
Bine? Nu știu dacă o să facă cum trebuie.
Ce ciudat e!
Cum poți lucra imediat după ce mănânci?
Uite, bea ăsta!
Am treabă. De ce vii după mine? Du-te acasă!
Plec după ce beau ceaiul.
Parcă mă dai afară.
Chiar n-ai nevoie de mine pentru proiect?
Dacă nu vrei să mă deranjezi,
e în regulă.
Îmi fac timp pentru tine.
Ai înnebunit?
- Ce? - Ai zis că îți cauți visul.
Ar trebui să faci tot ce poți,
dar tu tragi de timp.
Nu, doar că…
Eu îmi văd de treaba mea.
Vezi-ți și tu de treaba ta!
Să nu dai vina pe mine când nu-ți ies lucrurile.
Hei.
Încercam să fiu amabilă.
- Vreau să te ajut… - N-am nevoie de ajutorul tău.
Bine.
Și să știi că mă străduiesc.
Mă gândesc mult la care poate fi visul meu.
În fiecare zi.
Serios?
Nu te mai gândi și treci la treabă!
Hei!
Ești supărat pe mine pentru ceva?
Te descarci? Te răzbuni?
Din cauză că ai pierdut proiectul cu clădirea Greip?
Drept cine mă iei?
Bună, dragule!
Cum poți să vii aici așa, fără rușine?
Nu e rău că-l vezi pe Seung-hyo?
Deloc.
E ciudat pentru tine să mă vezi?
Nu e confortabil.
E mai bine să fie inconfortabil.
Jang Tae-hui!
L-ai părăsit pentru altul. Nu te juca!
E cam dur.
Și dacă am venit în calitate de client?
Ai o cerere?
Da, am.
Pot să te întreb
de ce ar veni cineva de rangul tău
la umilul nostru sediu?
Încearcă să fii demn!
Demnitatea plătește?
Lasă-l pe el! Te rog, continuă!
Ați auzit de Fresco?
E o marcă globală de decorațiuni.
Fac boluri, ustensile de bucătărie, oale și electrocasnice, nu?
Exact.
Fresco colaborează
cu artiști renumiți în fiecare an și lansează produse noi.
Sunt ediții limitate.
Știu. Și Dali a colaborat cu ei.
Mi s-a oferit să fac parte din proiect.
Ce? N-are nicio legătură cu noi.
Ai venit să te lauzi că ești maestră onggi?
Vreau să creez un ibric de cafea cu conceptul onggi.
Ca să păstrez frumusețea structurii,
m-am gândit să lucrez cu un arhitect.
Și m-am gândit la tine.
Ce? Vrei să mi-l iei?
Nici în visurile tale. E foarte ocupat!
Myeong-u, nu ți-am dat cadou de nuntă, nu?
E târziu, dar îți dau un bol.
Un bol? Ca cel de la știri, de câteva milioane de woni?
- Da. - Poți să-l împrumuți.
Adu-l înapoi în stare bună.
Împrumut? Ce sunt eu, un obiect?
Nu, ești un geniu.
Nu poți rata șansa de a fi ca Dali.
Am terminat discuția. Pa!
Stai! Unde te duci?
Să-i spun lui Hye-ran că primim un bol.
Ce fac acolo, filmează Arhitecture 101?
De ce a venit fosta lui iubită la birou?
O cunoști pe femeia aceea?
O cheamă Jang Tae-hui.
E cu un an mai mare, a studiat artă și s-au cunoscut la facultate.
Au fost împreună un an și ceva.
Haide, știam deja asta.
Ce altceva? Mai știi ceva?
- Au avut o relație pasională. - Pasională?
Fierbinte ca focul.
Ce-i asta?
Cine a parcat în fața casei noastre?
Coreea s-a relaxat mult de când am plecat.
Acum e complet libertină.
Scuze! E frumos că sunteți îndrăgostiți, dar nu e momentul și locul potrivit.
Sunteți chiar în fața casei mele.
Scuzați-mă.
Mamă, nu mai aveau înghețata ta preferată la magazin.
Cine era?
Poftim?
Chiar așa eram?
- Pe bune, Seok-ryu? - Scuze,
nu trebuia să spun asta.
Nu-i nimic.
E o amintire frumoasă.
Îmi cer scuze încă o dată.
Le accept.
Ai spus că te cheamă Seok-ryu?
Da.
Mă bucur să te cunosc.
Mi-a spus multe despre tine. Parcă te cunosc.
- Ba nu ți-am zis. - Ba da.
Nu locuiai în SUA?
Tocmai am revenit.
Am înțeles.
Minunat. Mă poți ajuta?
Poftim? Cu ce?
Am primit o oportunitate și am făcut o propunere,
dar nu vrea să accepte.
- Nu-l poți convinge, ca prietenă? - Nu mai face numai ce vrei!
Ăsta e farmecul meu. Ai uitat?
Ai nevoie de timp?
Da.
Ce zici să vii la studioul meu, atunci?
Te uiți, apoi decizi.
Serios? Ești liberă weekendul ăsta?
Desigur.
Adu-ți toți angajații, atunci.
Sunt multe camere.
Seung-hyo, o să ținem un atelier de companie în weekend. Frumos!
Nu mergem. Avem treabă.
Nu poți trăi fiind ocupat mereu cu munca.
Ar trebui să te și odihnești. Nu?
Crezi că nu știu ce pui la cale?
Încerci să scapi de copii.
Ei nu dorm niciodată. Ajută-mă doar acum!
- Veniți toți, atunci. - Bine, mersi.
- Ar trebui să vii și tu. - Nu.
Eu de-abia pot să mă ocup de treburile mele.
Și chestia asta e pentru angajați.
Eu sunt o străină, n-ar trebui să vin.
Păcat. Ne-am fi distrat.
Mi-a făcut plăcere să te văd. Inima îmi bate mai repede.
Dle Bae?
Hei, Seung-hyo.
Nu te-ai lăsat de fumat anul trecut? S-a întâmplat ceva?
Nu e nimic.
Cred că sunt agitat fără soția mea aici.
Hei.
- O să mă pârăști? - Poate.
Dar nu te-am văzut fumând.
Păi…
Soția mea te-a crescut bine.
Vrei ceva de băut?
Doar un pahar. Sigur.
- Torn eu. - Bine.
Hei, Dong-jin. Trezește-te!
Trezește-te!
Măi, golanule.
Trebuie să te trezești la răsăritul soarelui.
De ce mă pui la treabă? Trebuie să te trezesc eu?
Ți-am dat o șansă.
Mama a zis că pot să te bat dacă nu te trezești!
Ridică-te!
Sus, am zis!
Ajunge!
Ce? Ce cauți aici?
Tată! Ăștia fac ceva aiurea!
- Tată! - Hei! Nu!
Dong-jin, nu e ceea ce crezi!
Hei, e o neînțelegere!
Ți-ai scrântit degetul.
Înseamnă că nu e fracturat, nu?
Exact. Doar și-a rupt un ligament.
Nu e posibil. Nu-mi pot mișca piciorul.
Nu știu. N-ar trebui să doară așa tare.
Dle Choi.
E un plângăcios.
Cred că ai uitat,
dar piciorul meu e traumatizat.
Iar? O să te folosești de asta mereu?
Să mă folosesc…
Ești cam dură.
Doamne, îmi pare rău.
Dar degetul tău e piciorul tău?
Degetele fac parte din picior.
E un membru întreg.
Da, bine.
Deci și unghia face parte din picior.
Ce face Seung-hyo? E bine?
Da, îi trebuie ghips o săptămână și să ia medicamente trei zile.
E bine.
De ce l-ai bătut?
Nu de asta s-a rănit!
S-a împiedicat și a căzut.
A căzut pentru că l-ai lovit.
Să vedem dacă te mai doare peste o săptămână.
Bine.
Cum s-a întâmplat, totuși?
Păi…
Voiam să plătesc eu, dar mi-am uitat portofelul.
Îmi faci cinste data viitoare.
Bine, unde mergem acum?
- Unde e runda a doua? La tine? - Runda a doua?
Sau acasă la mine?
Nu, ne-ar omorî dna Na.
Hei! Uite ce e, ștrengarule! Eu sunt bărbatul în casă!
Soția mea nu e acasă acum.
Așa e. Nici mama nu e aici.
Nu e acasă!
Nu e acasă! Îmi place!
Sunt liber! Sunt un bărbat liber!
Mănâncă asta.
Hei.
O să bem la mine acasă, iar tu poți dormi în camera lui Dong-jin.
- Da? Nu în a lui Seok-ryu. - Bine.
- Dormi în camera lui Dong-jin. Da? - Bine.
Bine.
Mergem acasă la mine și o să scot
vinul de ginseng sălbatic pentru tine.
Pe bune, vin de ginseng sălbatic?
Ești sigur că nu e ginseng normal sau roșu?
Hei! E vin de ginseng sălbatic adevărat!
E pe bune, da?
Atunci…
- Sună bine? Hai acasă la mine! - Da.
Să mergem acasă la Seok-ryu!
Ești ca maică-ta. Prea violentă.
Dă-mi drumul!
Să nu bei cu el!
E groaznic când e beat.
- Scuze. Ar trebui să te duc acasă. - Nu-i nimic.
- Dar trebuie să mă duc la atelier. - Lasă, pot lua autobuzul.
Chiar ești bine?
- Sunt bine. - Bine.
Să mergem!
Eu am alte planuri. Du-te tu, tată!
Așa, dintr-odată?
Mă duc singur, atunci. Să nu vii acasă târziu.
- E periculos noaptea. - Bine.
Ce cicălitor!
- Pa! - La revedere, dle!
Pa, tată!
Hei. Ce faci?
De ce ești surprins?
Eu ți-am condus mașina până aici.
- Și ce? - Adică…
Nu ți-am provocat eu direct rănirea,
dar sunt vinovată în mod indirect.
Te îngrijesc până scoți piciorul din ghips.
De ce?
- Dă-mi cheile! - Le vrei?
Sigur, condu tu, atunci!
Poftim!
Hei, Seok-ryu?
Da?
Ce e?
Asta…
Ce vrei?
E sâmbătă. Unde te duci?
La magazin. Apoi la muncă.
Eu am fost deja. Mă duc la un reportaj.
Nu te-am întrebat nimic. Baftă!
Dră paramedic, așteaptă!
O să cauți astea.
Pentru că m-ai ajutat să găsesc trifoiul.
Dar nu sunt ale tale?
Am cumpărat două.
Dacă e așa, mulțumesc.
I-a plăcut persoanei trifoiul cu patru foi?
Nu.
I-am spus că m-am străduit și că m-a ajutat o altă femeie…
Ce?
De ce i-ai spus asta?
„Am căutat singur o grămadă de timp.”
Asta trebuia să-i spui.
Eu nu pot să mint.
Plec acum.
De ce…
Nu știe nimic despre femei.
Dle Kang, să facem o pauză mică. Ce zici?
Nu putem.
Ne-am oferit s-o ajutăm ca să se odihnească.
Să luăm cât mai mult putem.
Mi-ai cerut ajutorul să scrii un reportaj special.
Nu așa te porți cu o colegă mai în vârstă.
Acum, că ești pe teren, în loc să stai la birou,
nu ți se pare că trăiești?
Mai am puțin și mor, nesimțitule!
Mă dezamăgești. Nu erai așa în trecut.
Te răzbuni pentru ce am zis înainte?
Bineînțeles că nu.
Bine, porniți acceleratoarele!
Mai încet!
Nu mai pot! Vai de mine!
- Hei! - Ai de gând să ajuți sau nu?
De ce ți-e frică?
Eram cel mai bun șofer în SUA.
Nu întoarce capul! Fii atentă la drum!
Și nu depăși limita de viteză!
Nu mai apăsa butoane aiurea!
Nu atinge nimic!
Hei! Fii serioasă!
Briza, muzica, relaxarea. Nu e perfect?
- Hei! - E plăcut.
Domnule, bucurați-vă de călătoria relaxantă. Bine?
Relaxantă pe naiba!
Cine conduce așa?
Bună!
Ce ai pățit la picior?
Întreab-o pe ea.
Bună! S-a rănit puțin.
Nu tare. Își revine în două săptămâni.
Așa că n-am avut de ales, a trebuit să vin.
Am înțeles.
Mă bucur că ești aici.
Myeong-u întârzie. Ai vorbit cu el?
Nu.
De când am apelurile astea?
S-a deranjat la stomac. Cred că îi e rău.
Ce-a mai mâncat de data asta?
Să intrăm!
Ce? Nu te pot ajuta să mergi?
Nu, e în regulă.
- Haide! - Sigur.
Uau!
Tu le-ai făcut, Tae-hui?
Pot să-ți spun așa?
Desigur.
Tae-hui, pot să mă duc să le văd mai de aproape?
Desigur.
E drăguță. E ca un cățeluș.
Dacă vorbești despre Seok-ryu, nu e descrierea potrivită.
De ce nu?
Ești gelos că am spus altcuiva că e drăguță?
Iar începi!
- Seok-ryu! - Da?
Nu vrei să știi ce e în vasele acelea?
Ba da!
E meju.
Ce multe sunt!
Stai așa, de ce le ai?
Nu faci onggi?
Ba da.
Fac și sosuri și paste.
Poftim?
Tata e expert în mâncare. E maestru în doenjang.
Ai uitat?
Da, așa e. Scuze.
Și o face aici?
Nu, locuiește în provincia Gangwon.
Eu doar mă ocup de locul ăsta.
Ca să fac castroane bune,
a trebuit mai întâi să învăț despre esența conținutului lor.
Pot să vând mai multe onggi dacă merge afacerea cu sosuri și paste.
Face parte din planul meu cel mare.
Tu ai făcut sosurile și pastele?
Da, cu alte doamne din cartier.
Azi are loc totul.
Și am nevoie de ajutor.
Ai plănuit asta de la început?
Voiam doar să împușc doi iepuri deodată.
Știi că-s lacomă.
Dar tot nu poți să ne anunți așa.
Nu pot să ajut.
Nu cred că poți, oricum, cu piciorul tău.
Nu doar eu. Nimeni nu poate.
Eu! Vreau să ajut.
Ajut eu! Vreau să încerc să fac doenjang.
Poftim?
De ce nu? Vreau.
Ce bine!
O să ne distrăm.
- Cum merge treaba? - Bine.
E foarte interesant!
Hei, tinere!
- Da? - Hai să mă ajuți!
- Deschide asta! - Bine.
Scoate cărbunele!
Ia asta și curăță înăuntru!
Da, doamnă.
Mulțumesc.
Am o întrebare.
Ce sunt semnele astea de pe meju?
Pentru că au legate cu paie.
Au fost atârnate de tavan.
Înțeleg. Deci așa.
Ce facem după asta?
Ce crezi?
Trebuie să punem doenjang-ul în onggi pe care le-am sterilizat.
Cum facem asta?
Ești foarte curioasă, nu?
Așa sunt eu.
De ce te grăbești? Învață cu răbdare!
Da, doamnă.
Ce bine se simte! Se distrează de minune.
Putem vorbi o clipă?
Acum?
Da.
Trebuie să faci ceva.
Cu ce vrei să te ajut?
Stai cu mine o clipă.
- De asta m-ai chemat? - Da.
Ce? Îți plăcea când făceam asta.
Asta era pe atunci.
Ai mai ieșit cu altcineva?
Desigur. Ne-am despărțit demult.
Așa e.
Lași oameni în viața ta, dar îi lași să și iasă.
Eu te-am invitat prima oară să ieșim.
Dacă așa simți, mă simt jignit.
Mi-a plăcut mult de tine.
Și mie.
Și mi-a fost dor de tine.
Nu te-ai întors doar ca să colaborăm?
Am fost sinceră că vreau să lucrez cu tine.
Dar sunt sinceră și că am folosit oportunitatea ca să te văd.
Speram și să am noroc
și ca reîntâlnirea noastră să fie o oportunitate.
E adevărat.
Dar munca e pe primul loc.
Asta e colecția mea expusă la Viena.
E frumoasă.
Curbele arată ca niște coloane cu entasisuri.
De la ce să te aștepți de la un arhitect…
Vrei să încerci să faci unul?
Apropo, pentru ce sunt cârpa și sita?
Ca să nu intre impuritățile înăuntru.
Aproape am terminat.
Ai venit tocmai din Seul și a trebuit să muncești mult.
Nu, îmi place foarte mult.
Vorbești binișor în dialectul nostru.
Da?
Apropo, unde este baia?
Am nevoie.
E acolo.
- Mă întorc imediat. - Bine.
Trebuie să ții mâinile așa.
O s-o strici.
Căutam baia.
E la capătul holului.
Bine. Plec acum, mă cheamă natura.
Scuze că v-am întrerupt.
La naiba!
Scuze.
N-am vrut să dau peste scaun.
Ce tot spui?
Vă stă bine împreună. Erați ca în Fantoma mea iubită.
N-ai auzit de ea? E cu Demi Moore.
Filmul ăsta are o scenă cu muzică foarte romantică.
Ea face ceramică, el vine și…
Ce vrei să spui?
Spun doar că sper să puteți fi împreună.
Nu se știe niciodată.
Ar putea renaște sentimentele acum, că v-ați reîntâlnit.
Ce e? De ce te uiți la mine așa?
Te avertizez.
- Nu te băga în treburile altora! - N-am vrut…
Doar dacă îți mai place de ea.
- Prietenii pot vorbi de chestiile astea. - Nu putem.
Of, nesuferitul…
- Dle Choi! - Dle Choi!
Seung-hyo!
Seung-hyo, ce ai pățit la picior?
M-am lovit de ceva.
Ești bine?
Seung-hyo, ce greu a fost! Am fost în pericol de multe ori.
Ne-am oprit la fiecare popas pe drum.
Ți-am spus să îți pui scutec.
Faptul că nu l-am pus a fost ultima mea fărâmă de mândrie.
Cred că a fost greu. Intră!
Unde pleci? Ești rănit.
Trebuie să iau niște aer.
Ce?
Mă duc înăuntru.
Tae-hui! Am ajuns… Ce?
- Ai întârziat. - Bună!
Da, dar ce sunt astea?
Ai zis că nu poți veni, Seok-ryu!
Așa s-a întâmplat.
Aici e un sat? Aici participi la activități tradiționale?
Într-un fel.
Doamnă, au mai venit muncitori.
Să ne uităm la pasta fermentată data trecută?
Sună bine.
Ce să facem?
Chestia e
că se scoate meju și se folosește să facă doenjang și sos de soia.
- Sună distractiv, nu? - Aha.
- O să ne ajuți, nu? - Da.
E nebună?
Nemernicul de Seung-hyo! De aia era așa de afectat și a fugit.
- Seok-ryu? - Da?
Unde e baia?
- Pe acolo. - Bine.
- Intră în clădire! - Bine!
Mi-am uitat portofelul.
Ești bine acum? L-ai…
uitat complet?
Nu.
Încă îl iubesc.
Mi-am uitat portofelul.
A trebuit să mă întorc.
Vreți bere, da?
Nu, vreau soju în seara asta.
Vreau să mă îmbăt.
- Bine. - Eu vreau bere fără alcool.
- Și suc. - Ce?
De ce?
Nu, ai dreptate. Nu te îmbăta!
E mai sigur.
Să nu mâncați! Așteptați-mă!
Nu vă atingeți de mâncare!
Bravo tuturor!
Bravo!
Cât e ceasul?
E trecut de 15:00. Nici n-am mâncat de prânz.
- Comandăm ceva? - Mâncare chinezească?
Bine, hai să mâncăm orez prăjit.
Am dat comanda.
De aia nu putem comanda tăieței.
Să mergem!
Ce e?
Nimic.
Suntem echipajul de la urgențe. E cineva acasă?
O să intrăm.
E cineva acasă?
Suntem paramedici.
Ce?
Hei, fetiță!
Hei, trezește-te!
Fetiță!
Hei!
Fetiță, ești bine?
Mă recunoști?
Mă doare.
Am chemat ajutor.
Bravo! Te-ai descurcat minunat.
Bravo, fetițo!
Nu sunt o fetiță.
Yeon-du.
Mă cheamă…
Yeon-du.
Bine, Yeon-du. Bravo!
O să te fac bine numaidecât. Așteaptă puțin!
Mulțumesc.
O cunoști?
Unde e tutorele?
Era singură acasă?
Yeon-du, trezește-te!
Yeon-du!
Ascultă-mă, Yeon-du!
Poate să mă ajute cineva?
Te ajut eu!
Ce este?
Cred pasta a stat prea mult la soare și s-a uscat.
Vreau să o mutăm în studio.
- O mut eu. - Nu se poate.
Oala are peste 30 de kilograme.
- Îi rog pe bărbați. - Nu, sunt foarte puternică!
- Lasă-mă pe mine. - Nu… Myeong-u?
- Atunci… - Nu, o duc eu.
- Eu rămân aici. - E ocupat. Mă duc eu.
- Ne întoarcem imediat. - Nu te răni!
E prea dificil pentru noi.
Las-o și cheamă pe cineva!
Aproape am ajuns. O împing eu.
Nu, e prea greu.
Mă duc să chem pe cineva.
Pot singură.
- Seok-ryu! - Bae Seok-ryu!
Seok-ryu.
Te-ai rănit?
- Doamne, oala și pasta! - Ești bine?
Cui îi pasă de mine? Ce facem cu asta?
Am muncit mult la ea!
Asta nu e important.
De ce nu poți fi mai atentă?
De ce faci asta dacă nu poți să ai grijă de tine?
Nu e cum zici.
Încerca să mă ajute.
Îmi pare rău. O să strâng.
Nu o atinge! Să nu faci iar prostii.
Ajunge.
E deja speriată.
Seok-ryu, am haine în camera mea.
- Du-te să te schimbi! - Bine.
Sunt pete dificile.
Nenorocitul ăla.
Cum de s-a înfuriat așa tare pe mine? A fost jenant.
Asta e casa mea.
Așa trăiesc eu.
Deși sunteți musafiri,
nu vă pot invita înăuntru.
E un spațiu mic.
Nu e loc de stat jos.
Nu-i nimic. Avem picioare puternice.
Da, suntem recunoscători că ne-ați invitat.
Eu vă mulțumesc.
Voi, reporterii, ați venit
până aici, la o persoană atât de neimportantă ca mine.
Și căruciorul.
Chiar pot să îl accept gratuit?
Cred că a fost scump.
Nu vă faceți griji!
Am trecut cheltuielile în contul managerului meu.
Încetează!
Doamnă, să aveți mereu grijă pe drum, da?
Bine, mulțumesc.
Lumea a devenit dură și tulburătoare.
Dar încă sunt oameni buni.
- Aveți grijă! - Bine.
Mulțumesc mult pentru ajutor.
Alo?
Poftim?
Yeon-du?
- Dan-ho! - Cum adică?
Yeon-du nu mai e?
Yeon-du era răcită.
A adormit după ce i-am dat un antifebril.
Am plecat o clipă la cumpărături și…
Și unde e?
Nici eu n-am știut. Am întrebat în cartier.
Au spus că au venit paramedicii.
CENTRU MEDICAL DE URGENȚĂ
Încet.
Pacienta are cinci ani.
Tensiunea e 10 cu 7, pulsul e 120.
Are febră, 39,6 grade. Saturația de oxigen este 99%.
Era conștientă și reacționa când am ajuns.
A slăbit, și acum e inconștientă.
Alte afecțiuni? Tratamente?
Nu e nimeni cu ea acum. N-am putut verifica.
Îi facem o perfuzie și analize.
Bine.
O clipă.
Aveți o pacientă Kang Yeon-du?
O fetiță de cinci ani!
Este acolo.
Yeon-du!
Yeon-du, sunt tati.
Yeon-du, deschide ochii!
Yeon-du, a venit tati.
Yeon-du, deschide ochii!
Dle, puteți să vă dați laoparte? Trebuie să punem perfuzia.
Bine.
Yeon-du.
Ești bine? Te-ai trezit?
Unde suntem? Eu cine sunt?
La spital.
Tati.
Da, eu sunt.
Sunt aici. E în regulă.
O să fie totul bine.
Vai!
Bună!
Îți stau mai bine hainele astea decât mie.
Mulțumesc că mi le-ai împrumutat.
Ai făcut un dezastru.
Nu-i nimic. Se întâmplă.
Îmi pare rău. Am creat probleme.
Nu-ți face griji! Nu e mare lucru.
Putem să o aruncăm.
Nu, nu se poate! Ar fi păcat să o aruncăm.
Poate dacă n-aș fi știut.
Dar acum știu de cât timp și efort e nevoie să faci așa ceva.
Cum să o aruncăm?
Atunci, să mâncăm părțile care nu sunt murdare de pământ?
Nu suntem vagabonzi. De ce să mâncăm de pe jos?
Bine! O să văd ce pot să fac.
Să facem grătar. Avem mult cărbune.
Te doare stomacul.
E carne. Vindecă tot.
Ați auzit?
Vedeți? Cerul e furios. Vrea să gătim carne!
Cred că o să plouă.
- În zilele ploioase… - Carne!
Să mâncăm kalguksu!
- Kalguksu picant! - Ce?
- Dle Yoon? - Da?
Pregătește-te de investigații!
Te raportez la Ministerul Muncii când ne întoarcem.
Nu fi atât de dură cu mine! Și eu sunt victimă.
Mă rog.
Nu mai pot. Mă dor mâinile.
Na-yun.
Prefă-te că aluatul e cineva pe care îl urăști.
Te scapă de stres,
iar aluatul devine moale. Toată lumea câștigă.
Una pentru Bae Seok-ryu?
Una pentru Jang Tae-hui?
Yoon Myeong-u. Una, două, trei, patru…
Doamne! O să-l faci bucăți.
Omoară-mă pe mine! Ar fi mai bine.
Gata cu pumnișorii ăștia.
Doamne!
Deci are gust bun?
Nu doar că are gust bun.
E delicioasă! Nu?
Mai ales supa. E demențială.
Serios?
Dle Yoon, și ție ți-a plăcut?
Seok-ryu,
nu era nevoie de carne. Doenjang era ingredientul cheie.
E caldă și reconfortantă.
Respect cu adevărat cultura producerii pastelor și sosurilor coreene.
Tu sperai ca doenjang să dispară când o zdrobeai mai devreme.
Dar unde s-a dus Seung-hyo? Ratează cina.
Nu știu. L-am sunat, dar nu răspunde.
Lasă-l în pace! Vine el când îi e foame.
Ai fost atât de atentă la noi, încât n-ai putut mânca.
- Ai muncit mult. - Nu.
Eu mănânc bine.
Na-yun.
Mai vrei?
Dar făina îngrașă.
Bine, încă puțin.
Bun. Dă-mi bolul!
- Îmi mai dai și mie? - Hei!
- Și mie. - Doamne! Atunci, și mie.
Aduc oala. Stați puțin.
Asta e, dacă e bună!
- Dă-o-ncoace! Mă ocup eu. - Nu, nu trebuie.
Arată bine. Uau!
Seok-ryu!
Spăl eu. Te poți opri acum.
Tu ai gătit. Nu trebuie să și speli vasele.
Am pierdut la Piatră, hârtie, foarfece.
Și ți-am spart și vasul. Ar trebui să mă revanșez.
Ai dreptate.
Dar va fi de ajuns?
Un singur onggi al meu costă peste un milion de woni.
Atât de aproape!
Te mai puteam folosi o zi.
Dă-mi numărul tău de cont. Îți trimit banii.
Dă-mi și mie.
- Rețeta. - Poftim?
Pentru kalguksu picant. Suntem chit așa.
N-am mai mâncat tăieței atât de buni.
Sunt simplu de făcut.
Ai văzut ingredientele mai devreme.
Condimentele sunt importante.
Trei măsuri de gochujang la una de doenjang.
Trei linguri de gochujang la una de doenjang.
Cât de mare să fie lingura?
Așa?
Înțeleg. Nu știi nimic.
Avem mult de lucru.
Voiam să-i cert părinții când veneau.
Tu ești tatăl ei?
Îmi pare rău.
Nu mie trebuie să-mi ceri scuze.
Ci lui Yeon-du.
Cum ai putut lăsa un copil bolnav singur acasă?
Cum ai lăsat un copil de cinci ani să sune la Urgențe?
N-am nicio scuză.
Ai spus că făceai un reportaj.
O să schimbi lumea?
Salvezi țara?
Cum poți face ceva dacă nu poți avea grijă de copil?
Ultima dată, Yeon-du
era singură când am văzut-o.
Avea ăsta în mână și a fost singură și azi.
Yeon-du, ești bine? Te doare ceva?
Hei, Yeon-du!
Ai fost curajoasă la analize?
Nu-l certa pe tata!
Poftim?
Nu-mi plac oamenii care-l ceartă pe tata.
Yen-du, nu făcea asta.
N-a făcut nimic greșit.
De acum înainte, o să te ignor când te văd.
Să nu mai vorbești cu mine!
Yeon-du, ți-a fost frică singură mai devreme?
Nu.
Tu m-ai învățat.
Să sun la 112 când întâlnesc un om rău.
Să sun la 119 când îmi e rău.
Îmi pare rău.
Yeon-du,
îmi pare foarte rău.
Și mie îmi pare rău.
De ce să îți pară rău?
Căutam cercuri în culturi.
Dar mi-ai adus un trifoi cu patru foi și am țipat la tine. Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Tot tu le-ai făcut pe astea?
Da.
Foarte tare.
- Am multe cicatrici, nu? - Scuze dacă am fost deplasată.
Poftim? Nu, deloc.
Sunt mândră de ele. Voiam să ți le arăt.
Sunt semnele făcute de visul meu.
Când le privesc, văd că pasiunea mea pentru onggi a fost mare.
Îmi sunt dragi.
Acum, sunt ca niște tatuaje.
Când ai decis că vrei să faci onggi?
Știi că ți-am spus că tata era maestru în doenjang?
Am crescut cu aceste vase onggi.
La început, erau grosolane și urâte.
Voiam să păstrez paste
în ceva elegant, precum celadonul sau porțelanul.
Dar au început să-mi placă onggi.
Oale, borcane de apă și borcane de lichior.
În comparație cu ceramica decorativă,
bolurile și borcanele practice păreau mai frumoase.
De aceea am început. Nimic special, nu?
Nu.
Poveștile celor care și-au găsit visul mi se par întotdeauna speciale.
Eu nu știu de unde sau cum să încep.
Ce îți place?
Poftim?
Te gândești la asta prea serios.
Du-te și fă ce ți-a plăcut dintotdeauna, orice ar fi.
Ce mi-a plăcut întotdeauna?
Când mâncarea era servită,
bolurile mele arătau frumos.
Aici erai!
Da, e frumos aici. Briza e răcoroasă.
Nu știi ce zici.
E greu să stai aici când flăcările sunt în toi.
Presupun că așa e.
Ții minte când Seok-ryu a spus
că eram pasionali în trecut?
Dar nu eram.
Doar eu eram.
Iubirea mea era ca un furnal în flăcări,
dar tu erai un foc mic la aragaz.
Nu erai fierbinte nici cât să fierbi un ou.
De asta m-ai părăsit?
Da.
Am ales un bărbat a cărui iubire ardea cu putere.
Dar știi ce e ciudat?
Te-am părăsit,
dar a părut că tu ai făcut-o.
Nu e adevărat.
Și eu am suferit.
Mă bucur să aud asta.
Mereu am sperat că te vei aprinde pentru mine.
Că îți vei pierde cumpătul.
Că vei face o nebunie pentru că nu te poți controla.
Să fii jalnic după despărțire și să-mi trimiți un mesaj: „Ești trează?”
Era să-ți trimit un mesaj odată. Eram beat.
Dar mai devreme
erai furios.
Ai țipat la Seok-ryu și ai pus-o într-o situație jenantă.
Nu te-am mai văzut așa niciodată.
Asta pentru că a făcut un dezastru.
N-a greșit cu nimic.
Ca să fiu sinceră,
vasul era crăpat.
Voiam să-l duc în atelier să îl repar.
N-am vrut să recunosc.
Cred că…
eram geloasă.
Când a luat-o?
Ce faci afară atât de târziu?
Te întreb și eu același lucru.
Nu pot dormi.
Am văzut ceva alb mișcându-se afară.
Asta pentru că nu ai mâncat la cină.
Mai e niște aluat. Vrei niște kalguksu?
Mai târziu.
Hei, ai scos pata de pe bluza mea. Ce ai folosit?
Orez și oțet.
Ce drăguț din partea ta!
Dar de ce tot deschizi capacele?
Caut comoara.
Am auzit că e sos de soia de 100 de ani într-unul dintre ele.
Sos de soia?
De ce îl cauți?
Sunt curioasă.
Mă întreb cum arată sosul de soia păstrat timp de 100 de ani.
Dar sunt multe vase aici. Îți ia o veșnicie să le deschizi pe toate.
Le deschid eu, așa că vezi-ți de treabă!
De ce e diferit sosul ăsta de soia?
O doamnă în vârstă a zis că e mai închis și are un miros mai intens.
E tot sos de soia.
Cum o să-ți amintești ce ai deschis dacă le deschizi aleatoriu?
Tu du-te pe partea aia. Eu caut aici.
De ce mă ajuți?
Te-ai tot luat de mine în ultima vreme.
- Când? - Tot timpul.
Te cerți cu mine și te enervezi fără motiv.
- Mereu mă cerți. - Doamne! Ești ridicolă.
Așteaptă și-o să vezi.
Aici e gochujang.
Asta e doenjang.
E sos de soia.
Ce? Deja l-ai găsit?
Chiar e mai închis la culoare.
E minunat.
Ce?
Vasul ăsta…
parcă adăpostește cerul nopții.
E foarte negru.
Strălucește.
Credeam că vrei să cauți sos de soia. Ce-i cu poezia?
Tăieței picanți. Usturoi verde sălbatic și sos de soia.
Frunze murate de perilla.
De ce vorbești despre mâncare? Ți-e foame?
Choisseung?
Cred că l-am găsit.
Da. Ăsta e sosul de soia, nu?
Un vis nu trebuie să fie măreț sau sofisticat.
Nu pot face ceva impresionant cum ar fi să înot în stil liber, cum faci tu,
dar cred că reușesc să înot câinește.
Eu…
vreau să gătesc.
Vreau să fac atât de multe lucruri cu ăsta!
Cred că eram geloasă.
Când ești cu Seok-ryu,
nu ești cel pe care-l știam.
Ești nervos și nu ești generos.
Ești jalnic și imatur.
Și mereu te uiți în direcția ei.
Știi cum arăți când te uiți la ea?
Ești foarte curioasă, nu?
Așa sunt eu.
Zâmbești.
Când Seok-ryu zâmbește,
tu zâmbești cu ea.
N-am mai făcut până acum,
dar dacă fac crabi marinați în sos de soia cu asta? Tare, nu?
Să o rog să guste asta mâine?
Chiar și cea mai mică diferență poate avea un impact mare, știi?
Fug de sentimentele mele de mult timp.
Le-am ignorat și le-am negat.
Dar acum…
când am văzut-o pe Seok-ryu râzând în fața mea, mi-am dat seama.
Eu…
nu pot să mă abțin să nu o plac.
MĂ ÎNTORC LA TINE
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
O cunosc de mult timp.
Credeam că știu totul despre ea.
Dacă devin bucătăreasă, ca tata?
Credeam că nu mai simt nimic pentru ea.
Dar sunt confuz după ce am revăzut-o.
Nu i-am mărturisit niciodată ce simt pentru ea.
Bărbații stau afară până dă roua dimineții. E grav!
Te-am văzut. Erai cu o femeie.
Unde te-ai dus să te plimbi după ce ai închis?
Ai o aventură?
Ești distant în ultimul timp.
Simt că-mi pierd mințile din cauza ta!
Subtitrarea: Ligia Constantinescu