КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
Жіночий гуртожиток?
Ти здуріла?
Щоб я прокрався в жіночий гуртожиток?
А в чому проблема?
Мої сусідки завжди приводять своїх хлопців.
І що? Мені грати з ними в ігри на випивку?
А варто? Тут люблять ігри на випивку.
Я навчила їх грати в «Мафію».
-Вони хороші. -Агов!
Та не бійся. Їх немає.
-То ти сама? -Так.
Е, ти куди?
Бари поблизу не працюють допізна.
Вони ще й дорогі.
У мене в кімнаті пригощатиму я!
Наш хлопчик заощадить гроші й накупить собі снеків.
Відчепися.
Так. Тепер, коли ти в США, що хочеш робити найбільше?
Подумаймо про це потім. Ходімо!
Пішли нап'ємося!
Це якось неправильно.
Гаразд. Ти такий гарненький!
Як дівчина. Гайда.
Чорт.
Тепер, коли ти в США, що хочеш робити найбільше?
От дурненька.
Як ти думаєш, чому я тут?
БРАЯН ТИ ЗАБУЛА ПРО НАШЕ СЬОГОДНІШНЄ ПОБАЧЕННЯ?
Голова болить.
У мене голова розколюється.
Що? Коли ти встав?
Що? Та…
Щойно.
Здається, тобі прийшло повідомлення.
Правда?
Хто це?
Мій хлопець.
Побачуся з ним пізніше. Ходімо зі мною.
У тебе тепер є хлопець?
Так, ми нещодавно почали зустрічатися.
Його звуть Браян. Кореєць з діаспори.
Поганенько говорить корейською. Це так мило.
Він ледь уміє писати.
Боже, він такий милий! Навіть не може правильно написати слово «обіцяю»!
СЕРІЯ 5 НАЗАД
Боже, чому тут так темно?
Помовч секунду.
Вимикач має бути десь тут.
Ти побудував цю будівлю, але не знаєш, де вимикач?
Знайшов.
Ти вже не вперше порушуєш закон.
Нормальна реакція, щоб не впасти.
Порушую закон, аякже.
Тоді що це було раніше?
Ура!
Дай сюди.
Якщо йдеш у «Намсан», треба замовляти свинячі відбивні.
Навіщо ти накупила продуктів?
У такий гарний день, як сьогодні, треба готувати їжу.
Зачекай, добре?
Я покажу тобі гарну кухарку, як у кіно.
Якщо серйозно, хай кіно добре закінчиться.
Допомогти?
Ти вмієш готувати?
Іди й сідай.
Чому ти така хороша?
Я був готовий дзвонити Моим, якщо ти відріжеш собі палець.
Ця їжа… така зелена.
Барвиста, як трава.
Це все, що ти можеш сказати?
Ти позбавила мене свинячих відбивних, тож я чекав хоча б гострої смаженої свинини.
У тебе смаки, як у дитини.
Людям варто їсти сезонну їжу.
Особливо весняну зелень. Вона нічим не гірша за дикий женьшень.
Знову прикрашаєш, наче сиплеш у їжу глутамат натрію.
Ні, це справді глутамат натрію. Що ти сюди поклала?
-Бульйонний кубик? -Мої кулінарні вміння.
Не може бути. Чому це так смачно?
Смакує? Справді?
Я знаю, у чому річ. Так.
Я зараз такий голодний, що не можу бути об'єктивним.
Треба було зіштовхнути тебе з тієї гори.
Дай поїсти, перш ніж уб'єш мене.
Я хоч буду ситий.
Чесно смачно, так?
Непогано, скажи?
Не їж так швидко.
Ого, як смачно пахне!
Що це?
Я трохи показала свої таланти.
Чому ти так пізно?
Я державна службовиця.
Була на роботі.
Ти молодчина.
Піду куплю чогось випити.
Що? Добре.
Чому він так раптово йде?
Я не знаю.
-Не знаю. -Їж.
Гаразд. Виглядає апетитно.
Трясця.
Чому Сокрю раптом так дивно на мене дивиться?
Зазвичай вона сердита, але зараз у неї добрі очі.
Надто круглі й добрі.
Виглядає так смачно.
-Їж. -Зачекай.
МАМА
Нехай.
Давай я.
Чому ти не відповіла мамі?
Що? Бо я знаю, що вона скаже.
Хоче, щоб я пішла на побачення наосліп.
-Серйозно? -Так.
Моя мама дуже страждала від свекрів.
Чому вона так сильно хоче видати мене заміж?
Ти знаєш, що сталося.
Тато помер, коли мені було сім років,
а бабця збожеволіла і звинуватила в його смерті маму.
Тому ми переїхали сюди.
Я знаю.
Їй-богу, я цього не розумію.
-Шлюб — не завжди вихід. -Еге ж.
Твоя правда.
Тому я втекла, перш ніж довести справу до кінця.
Але є один момент, про який я жалкую.
Я хотіла побачити тебе у весільній сукні.
Що? То подивися. Хочеш побачити мої весільні фото?
-Ти їх ще не видалила? -Ні.
Я витратила купу грошей і доклала зусиль.
Як їх тепер видалити?
Ого. Ти така гарненька.
Я теж так думаю.
Що? Що це таке?
Це твоя усмішка, коли ти по-справжньому щаслива.
Я знаю, хто зробив цю фотографію.
Слухай.
Я з'ясую, чому ви розійшлися.
То що?
Тепер усе гаразд?
Ти повністю забула про нього?
Ні.
Я досі кохаю його.
Боже, я забув гаманець.
Мусив повернутися.
Ніхто не проти пива, так?
Ні, сьогодні я хочу соджу.
Хочу напитися.
-Гаразд. Буде. -А мені безалкогольного пива.
-І соку. -Що? Чому?
Ні, маєш рацію. Не напивайся сьогодні.
Так буде безпечніше.
Не їжте, поки я не прийду. Дочекайтеся.
І пальцем не торкайтеся.
Глянь на неї. У неї ноги тремтять.
Її ноги майже не тримають.
Чому ти вирішила почати ранок зі 108 поклонів?
У нашому віці так не можна. Занапастиш собі коліна.
Годі. Боже.
Якщо мій син складе іспити,
хай забирають обидва моїх коліна і зварять з них рагу!
Не можна таке казати в храмі.
Буддисти — вегетаріанці. Вони їдять тільки овочі.
Та це був просто жарт.
Ти чимось засмучена?
-Ні. -Точно?
А на обличчі написано протилежне.
Що не так з моїм обличчям?
Чому ти чіпляєшся до невинної людини?
Агов, не підвищуй голос перед Буддою.
Ходімо робити те, що завжди.
Що? Обідати?
Де поїмо?
З нею щось не так.
О.
Ось, візьміть.
Це молитовна плитка.
Моєму сину треба скласти іспити раніше,
ніж використають усю цю плитку.
Ти вже таке робила?
Я бачила, як це робиться.
Мені цим писати?
Так, давай.
ПАК КІХУН ХАЙ СКЛАДЕ ІСПИТ НА ДЕРЖАВНУ СЛУЖБУ
МОИМ ХАЙ ВИЇДЕ З ДОМУ
ПЕ КИНСІК ХАЙ МАЄ УСПІХ У БІЗНЕСІ
ПЕ СОКРЮ
ХАЙ СТАНЕ ТАКОЮ, ЯК ЗАВЖДИ
«Виїде з дому»?
Ти що?
Щоб Моим стала черницею?
Агов!
-Що? -Серйозно?
Це не те означає.
Вона має на увазі шлюб.
-Зрозуміло! -Та боже.
ХАЙ МІЙ СИН ЦЕ ЗАБУДЕ, ЩОБ Я ПРИМИРИЛАСЯ З НИМ
Випендрюєшся на новому рівні.
Ти написала французькою?
Це я випадково.
Я так звикла.
Ага, аякже.
Вона не хоче, щоб ми читали.
Річ не в цьому.
Але всі наші побажання — про чоловіків і дітей.
Що поробиш?
Ці негідники мають процвітати, щоб ми жили спокійно.
Твоя правда.
Ці негідники.
Стань такою, як завжди!
Виїдь із дому.
Склади іспит!
Продуктивна людина.
Професоре!
На роботу йдете?
-З роботи. -Ви так багато працюєте.
Не хочете щось з'їсти перед тим, як підете?
Вашої дружини, певно, нема вдома.
-Що? -Сестри Сок…
Чекайте, вони ж змінили назву.
Тепер вони Лаванда.
Хай там як, вони разом поїхали в подорож із ночівлею.
Вони вирушили у храм.
Але моя дружина — католичка.
-Що? -Нічого.
Я трохи втомився. Поїм іншим разом.
Гаразд, до побачення.
Зачекайте!
Давай іншим разом ще вип'ємо.
Пане, у вас відчинено?
Так, звичайно!
-Гаразд. -Побачимося іншим разом.
-Такі заклади ще існують? -Заходьте!
Поглянь на вивіску.
Ого!
Запиши це.
-Ось ваша їжа. -Гаразд. Дякуємо.
-Смачного. -Пане?
Ми робимо відео для NerTube. Можна знімати?
Знімати?
Ви знімали й до цього.
Атмосфера тут просто чудова.
Вінтажні й ретрозаклади, як цей, сьогодні в моді.
Вінтажні?
А ще наш канал має 100 000 підписників.
100 000 підписників?
Так.
Ого, ви, хлопці, неймовірні.
Прошу, зніміть їжу так, щоб вона виглядала смачно!
Добре.
-Я вам ще принесу. -Ні, не треба!
Ми маємо все це купити!
-Без спонсорів? -Саме так.
Гаразд, я зрозумів.
Це не може бути фейк.
Зробімо заставку.
Ви з Тоні знаєте один одного? Чому ти мені не сказав?
Зазвичай я простий і скромний.
Я не з тих, хто змішує роботу з дозвіллям!
Я так і знала.
Привіт.
Ходив на місце будівництва?
Ага.
Що ти робиш? Чому вона тут?
Я їй подзвонив.
Це чудово. Я хотів з тобою поговорити.
Річ у тім, що…
я хотів попросити Сокрю приєднатися
до проєкту флагманського магазину «Ґрейп».
-Мене? -Так.
Не зараз, але він скоро почнеться.
Ми й перешкод позбулися.
Може, працюватимеш із нами знову?
Робота з документами і присутність на нарадах.
-Я проти. -Що?
Ми попросили її допомогти з проєктом нової будівлі.
Наш контракт закінчився після презентації.
Просити її допомогти з флагманським магазином нерезонно.
-Ти так думаєш? -Звісно.
У неї теж є плани. Ми не можемо тримати її вічно.
З роботою це теж не пов'язано.
А ще я не хочу, щоб вона продовжувала контакти зі своєю колишньою компанією.
Еге ж. Якщо подумати, ти маєш рацію.
Я думав лише про нас.
Пробач.
Ти вже й так дуже нам допомогла.
Ні, все гаразд.
Шкода, але, гадаю, на цьому наші шляхи розходяться.
Проте влаштуймо прощальну вечірку
і поїмо в якомусь гарному закладі.
-Звучить непогано! -Ти за?
Звичайно.
Може, запросимо і Наюн?
Ходімо всі разом.
Їжте сьогодні скільки влізе.
Я плачу!
Це ж корпоративна картка.
Яке дошкульне спостереження. Аж боляче.
Наюн, зроби багато фотографій.
Ти рідко щось викладаєш.
Добре.
Дякую.
Сокрю, почесна гостя.
Їж!
Дякую.
Нема за що.
Наступна страва — лососева ікра.
Ого, зараз таке нечасто побачиш.
Корейці не дуже люблять лососеву ікру.
Серйозно? А мені подобається.
Мені теж.
Мені подобається все, що й тобі.
Вона знову за своє.
Але лосось такий цікавий.
Вони народжуються в річках і пливуть до океану.
Але повертаються в річку, щоб відкласти ікру.
Тобто інстинкт повертає їх до витоків?
Я чула, досі невідомо, чому вони це роблять.
Боже, ці тварини застрягли в минулому.
Так? Вийшли у великий світ. Навіщо морочитися з поверненням?
Що? Вони залишили вдома своє перше кохання?
Навіщо віддаєш? Казав, що любиш.
Уже розлюбив.
Серйозно? Пощастило мені.
Я з'їм сильного лосося, який пливе проти течії.
Я чула, тобі подобаються онлайн-романи, Наюн.
Так, я їх не ненавиджу.
Що ти читаєш?
Можеш порадити щось хороше?
Зараз популярні теми повернення в минуле.
Головний герой дуже про щось шкодує
і повертається в минуле, щоб виправити.
Не читай їх. Навіщо читати щось настільки безглузде?
Люди мають жити з думкою про майбутнє.
Нащо повертатися в минуле?
Усе ж уже пройшло. Просто забудь про це.
Живи новим і незаплямованим життям.
Коли наступна страва?
Уже подаю.
Узяв і зіпсував настрій.
Нічого.
Що то таке?
Це суші з морського ляща.
Де сьогодні та мала?
Я хотіла запитати, як її звати.
Остерігайся чужих очей.
Що?
Ти занадто виставляєш зад.
Перепрошую.
Я дещо шукав.
Ти щось загубив?
Ні, річ не в тому. Я шукаю чотирилисник.
Що?
Нащо ти шукаєш таку старомодну штуку?
Зараз їх навіть онлайн продають.
Це класика, непідвладна часу.
Головне не дар, а увага.
А ти думки читаєш?
Можеш іти.
Я йшла сюди, ясно?
Їх не так легко знайти.
Це для дівчини?
Так.
-Я знайшла! -Що?
Це звичайна конюшина.
Я знайшла! Цього разу я не жартую!
Тут один, два, три, чотири листочки.
Здуріти.
Чесно? Як ти його знайшла?
Ой…
Я добре зосереджуюся і маю хороший зір.
Можеш забирати.
Мені він не треба.
-Точно? -Так.
От спасибі.
Дякую! Бувай!
Бувай.
Спершу заламінуй, а тоді вже даруй!
Чуєш? Боже, цікаво, чи зробить він усе як слід.
Він такий дивак.
Як можна працювати одразу після їжі?
На, випий.
Я зайнятий. Чого ти ходиш за мною? Іди додому.
Піду, коли вип'ю цей чай.
Ти наче мене виганяєш.
Слухай, я справді не потрібна вам для цього проєкту?
Бо якщо ти робиш це для мене,
то не варто.
Для вас я час знайду.
Ти з глузду з'їхала?
-Що? -Ти казала, що знайдеш свою мрію.
Віддавайся цьому повністю,
але ж ти тільки байдикуєш тут і там.
Та ні, просто…
Я сам подбаю про свої справи.
А ти зосередьтеся на своїй справі.
Не звинувачуй мене потім, коли щось не вийде.
Та годі.
Я намагалася бути тактовною.
-Я хочу допомогти… -Мені не потрібна твоя допомога.
Ну й нехай.
Крім того, я ще й дуже стараюся.
Я тільки й думаю про те, якою може бути моя мрія.
Я це щодня роблю.
Та ти що?
Тоді не думай про це, а роби.
Агов!
Ти за щось на мене сердишся?
Випускаєш пар? Зачаїв образу?
Річ у втраті нової будівлі «Ґрейп» через Кріса?
За кого ти мене маєш?
Привіт, котику. Скільки літ.
Як ти могла так безсоромно прийти сюди?
Тобі не соромно бачитися з Синхьо?
Аж ніяк.
Тобі незручно зі мною бачитися?
Не надто зручно.
Краще, щоб було незручно.
Чан Теї!
Ти кинула його заради іншого. Не грайся в ігри!
Це трохи жорстоко.
Що ти скажеш, якщо я прийшла як клієнтка?
У тебе є прохання?
У мене таки є прохання.
Можна спитати,
для чого людині твого статусу приходити
в наш скромний офіс?
Збережи хоч краплю гідності.
Гідність оплачує рахунки?
Не звертай на нього увагу. Прошу, кажи.
Ви з ним чули про «Фреско»?
Міжнародний бренд домашнього декору.
Вони роблять миски, кухонне приладдя, каструлі та електронні прилади, так?
Саме так.
«Фреско» щороку співпрацює
зі всесвітньо відомими митцями і випускає нові товари.
Лімітованим тиражем.
Я знаю. Далі теж колись із ними співпрацював.
Мені запропонували долучитися до проєкту.
Що? Але ми тут ні до чого.
Ти прийшла сюди хвалитися, що ти майстриня онггі?
Я планую розробити дизайн кавника з концепцією онггі.
Щоб зберегти структурну красу,
було б добре працювати з архітектором.
Отут я й згадала про тебе.
Що? І ти хочеш забрати його в мене?
Навіть не мрій. Він дуже зайнятий!
Мьону, я ж нічого не дарувала вам на весілля, так?
Уже пізно, але я подарую миску.
Миску? Як ті, що в новинах, вартістю кілька мільйонів вон?
-Так. -Можеш його позичити.
Користуйся й поверни в гарному стані.
Позичити? Я що, якийсь предмет?
Ні, ти геній.
Не проґав свій шанс стати на один рівень із Далі.
Досить балачок. Бувай.
Стій. Ти куди?
Треба сказати Хіран, що в нас буде миска.
Там що, знімають «Основи архітектури»?
Чому його колишня дівчина прийшла до нього в офіс?
Ти знаєш про цю жінку?
Її звуть Чан Теї.
Вона на рік старша, вивчала мистецтво, і вони познайомилися в коледжі.
Зустрічалися більше року.
Та годі. Я це й так знала.
Що ще? Ти знаєш щось іще?
-У них були пристрасні стосунки. -Пристрасні?
Жагучі.
Що це таке?
Хто припаркувався перед нашим домом?
Ого. Корея сильно попустилася, поки мене не було.
Зараз вона цілком розкута.
Перепрошую? Чудово, що ви закохані, але для цього є час і місце.
Ви прямо перед моїм будинком.
Перепрошую.
Мамо, в магазині закінчилося твоє улюблене морозиво.
Хто це був?
Що?
Ми виглядали пристрасно?
-Серйозно, Сокрю? -Вибач.
Вибач, дарма я розказала.
Та нічого.
Це гарний спогад.
Я ще раз прошу вибачення.
Я приймаю.
Ти сказала, тебе звуть Сокрю?
Авжеж, саме так.
Приємно познайомитися.
Він мені багато про тебе розповідав.
-Не було такого. -Розповідав.
Але ти ж наче жила в США?
Я нещодавно повернулася.
Зрозуміло.
Чудово. Можеш мені допомогти?
Що? З чим?
Я отримала чудову можливість і зробила пропозицію,
але він не погоджується.
-Переконаєш його як подруга? -Годі робити те, що тобі заманеться.
Це мій шарм. Ти що, забув?
Потрібен час на роздуми?
Так.
То, може, їдьмо до мене в студію?
Подивишся і вирішиш.
Серйозно? Ти вільна на цих вихідних?
Звісно.
Тоді беріть всіх своїх колег.
Місця вистачить.
Синхьо, проведемо на вихідних корпоративний семінар. Чудово!
Ми не їдемо. Ми зайняті.
Не живи так, щоб весь час був зайнятий роботою.
Давай собі час і на відпочинок. Чуєш?
Думаєш, я не знаю, що ти задумав?
Ти хочеш утекти, щоб не няньчити дітей.
Вони не сплять. Допоможи мені цього разу.
-Тоді приїжджайте всі. -Добре, дякую.
-Ти теж приїжджай. -Ні.
Я навіть із власними справами не можу впоратися.
Крім того, це для працівників.
Такій чужинці, як я, там не місце.
Дуже шкода. Було б весело.
Рада була тебе бачити. Аж серце тьохнуло.
Пане Пе?
Привіт, Синхьо.
Ви ж торік наче кинули палити? Щось сталося?
Ні, нічого.
Певно, місця собі не знаходив без дружини.
Слухай.
-Ти мене здаси? -Можливо.
Я не бачив, щоб ви насправді курили.
Треба ж…
Моя дружина добре тебе виховала.
Хочеш випити?
Тільки одну чарку. Звісно.
-Я наллю. -Гаразд.
Агов, Тончіне. Прокидайся!
Прокидайся!
Ти, нещастя.
Ти маєш прокидатися зі сходом сонця.
Чому ти вигадуєш мені роботу? Мені що, самій тебе будити?
Я дала тобі шанс.
Мама сказала, мені можна тебе бити, якщо ти не прокинешся!
Вставай!
Вставай, я сказала!
Досить!
Що? Що ти тут робиш?
Тату! Вони роблять щось дивне!
-Тату! -Стій! Ні!
Тончіне, це не те, що ти думаєш!
Агов, це непорозуміння!
Ти вивихнув палець на нозі.
Тобто він не зламаний, так?
Точно. Він трохи порвав зв'язку.
Це неможливо. Я не можу поворухнути ногою.
Я не знаю. Не мало б так боліти.
Пане Чхве.
Він трохи плакса.
Ти, мабуть, забула,
але в мене була травмована нога.
Знов за рибу гроші? Будеш напирати на це вічно?
Напирати…
Ти занадто жорстока.
Боже, мені так шкода.
Але хіба палець на нозі — те саме, що ціла нога?
Пальці на нозі — частина ноги.
Це все одна кінцівка.
Так, я розумію.
Тобто твій ніготь на нозі — теж частина ноги.
Як там Синхьо? З ним усе гаразд?
Так, йому потрібен гіпс на тиждень і ліки на три дні.
Це добре.
Нащо ти так його побила?
Він травмувався не від цього!
Перечепився через власні ноги і впав.
Він упав, бо ти його вдарила.
Перевіримо ще раз, якщо болітиме через тиждень.
Добре.
Але як це сталося?
Ну…
Я хотів заплатити, але забув гаманець.
Пригостите мене наступного разу.
Добре, куди ми йдемо зараз?
-Де другий раунд? У тебе вдома? -Другий раунд?
Може, до мене додому?
Ні, пані На нас уб'є.
Агов! Слухай сюди, негіднику! Я там господар!
Моєї жінки зараз немає вдома.
Так, її ж немає вдома. Мами теж немає.
Її немає вдома!
Ого! Її немає вдома! Я в захваті!
Я вільний! Я вільна людина!
З'їж це.
Слухай.
Вип'ємо у мене вдома, і ти зможеш переночувати в кімнаті Тончіна.
-Ясно? Не в кімнаті Сокрю. -Так.
-Спи в кімнаті Тончіна. Зрозумів? -Гаразд.
Добре.
Ми підемо до мене додому, і я витягну
тобі свого вина з дикого женьшеню.
Ви що, вино з дикого женьшеню?
Не зі звичайного або червоного женьшеню?
Ні! Це справжнє вино з дикого женьшеню!
Справжнісіньке, ясно?
Тоді…
-Хочеш? Ходімо до мене додому! -Так.
Ходімо додому до Сокрю!
Ти така ж, як твоя мама. Дуже агресивна.
Відпусти.
Не пий із ним.
У нього жахливі звички, коли він п'яний.
-Вибачте. Я мав би відвезти вас додому. -Усе гаразд.
-Але мені треба на роботу. -Забудь. Я можу поїхати на автобусі.
Ти правда в нормі?
-Я в порядку. -Гаразд.
Ходімо.
У мене є плани. Ти йди, тату.
Отак раптово?
Тоді піду сам. Не приходь додому так пізно.
-Уночі страшно. -Добре.
От причепився.
-Бувай. -Бережіть себе, пане.
Бувай, тату.
Е. Що ти робиш?
Чому ти здивований?
Я приїхала на твоїй машині.
-І що з того? -Ну…
Можливо, я й не винна у твоїй травмі,
але певну непряму відповідальність я несу.
Я дбатиму про тебе, поки тобі не знімуть гіпс.
Навіщо воно тобі?
-Дай мені ключі. -Хочеш ключі?
Звісно, тоді їдь сам.
На.
Сокрю?
Так?
Що?
Це…
Чого тобі?
Сьогодні субота. Ти куди?
У цей магазин. А потім на роботу.
Я вже заходив, тепер їду робити репортаж.
Ого, а я й не питала. Щасти тобі.
Пані парамедикине, зачекайте.
Ти шукатимеш це.
За те, що допомогла мені знайти чотирилисник.
Але хіба це не твої?
Я купив дві.
У такому разі дякую.
А тій людині сподобалася чотирилиста конюшина?
Ні, їй не сподобалась.
Я сказав, що шукав, і інша жінка допомогла мені її знайти…
Що?
Навіщо ти їй це сказав?
«Я довго шукав сам».
Треба було сказати так.
Я не вмію брехати.
Я вже піду.
Навіщо…
Боже, він взагалі нічого не знає про жінок.
Пане Кан, зробімо невелику перерву. Що скажете?
Не можна.
Ми зголосилися, щоб старенька могла відпочити.
Треба зібрати якомога більше.
Слухай, ти просив мене допомогти написати спеціальну статтю.
Не можна так поводитися зі старшою колегою.
Тепер, коли ти в полі після того, як застрягла за столом,
правда ж, почуваєшся живою?
Я за крок від смерті, поганцю!
Я розчарований. Раніше ти була не такою.
Це ти мстишся за те, що я сказала тобі раніше?
Звісно, ні.
Гаразд, прискорюємося!
Агов, повільніше!
Я так не можу! Боже!
-Чуєш? -Ти допомагатимеш чи ні?
Чого ти боїшся?
Слухай, я була найкращою водійкою в США.
Не крути головою. Дивись на дорогу.
І не перевищуй швидкість.
Годі натискати випадкові кнопки.
Нічого не чіпай.
Та що ж це.
Вітерець, музика та релакс. Хіба не ідеально?
-Агов! -Як приємно.
Пане, насолоджуйтеся спокійною поїздкою. Гаразд?
Спокійною, ага, якраз.
Хто так водить?
Привіт!
Привіт.
Що в тебе з ногою?
Спитай у неї.
Привіт. Він трохи травмувався.
Нічого серйозного. Два тижні — і буде як новий.
Тож у мене не було вибору, довелося приїхати.
Ясно.
Я рада, що ти тут.
Мьону буде пізно. Він тобі дзвонив?
Ні.
Коли надійшли всі ці дзвінки?
У нього розлад шлунку. Схоже, серйозний.
Боже, що він зжер цього разу?
Ходімо в дім.
Що? Не можна допомогти тобі йти?
Ні, все гаразд.
-Ходімо. -Іду.
Ого.
Ого!
Це все ти зробила, Теї?
Можна тебе так називати?
Ясна річ.
Теї, можна я подивлюся на них зблизька?
Звичайно.
Вона мила. Як цуценя.
Якщо ти про Сокрю, то це не зовсім правильний опис.
Чому?
Ти ревнуєш, бо я назвала милою іншу людину?
Ну от, знову.
-Сокрю. -Так?
Ти не хочеш дізнатися, що в тих барилах?
Хочу!
Меджу.
Їх так багато!
Зачекай, навіщо вони тобі?
Ти ж наче онггі робиш?
Так.
Я також готую соуси й пасти.
Що?
Мій тато — експерт у кулінарії. Він майстер твенджана.
Ти що, забув?
Так, і правда. Вибач.
То він готує це тут?
Ні, він живе в провінції Канвон.
А я відповідаю за це все.
Щоб робити гарні миски,
спершу я мала дізнатися про суть того, що в них готують.
Я зможу продавати більше онггі, якщо приготування соусів і паст процвітатиме.
Це все — частка мого великого плану.
Ти сама готуєш соуси й пасти?
Так, з іншими тутешніми жінками.
Сьогодні саме такий день.
І мені треба кілька помічників.
Ти це з самого початку запланувала?
Просто хотіла вбити двох зайців одним пострілом.
Я жадібна.
Але не можна раптово нас змушувати.
Я не можу допомогти.
Зі своєю ногою ти б і так не допоміг.
Не тільки я. Ми всі не можемо.
Я! Я хочу допомогти.
Я зроблю це! Я хочу приготувати твенджан!
Що?
А що? Я хочу це зробити!
Клас!
Буде весело!
-Як робота? -Добре.
Це так цікаво!
Агов, юначе.
-Так? -Іди мені допоможи.
-Відкрий це. -Гаразд.
Вийми вугілля.
Візьме це і протри зсередини, щоб було чисто.
Так, пані.
Ох…
Дякую.
У мене питання.
Що це за позначки на меджу?
Від того, що їх перев'язують соломою.
Їх підвішують до стелі.
Ясно. Так он вони звідки.
Що ми робитимемо далі?
А ти як думаєш?
Треба розкласти твенджан в онггі, які ми простерилізували.
Як ми це зробимо?
У тебе багато питань, так?
Така я людина.
Чому ти так поспішаєш? Не квапся вчитися.
Так, пані.
Їй весело. Найкращий час її життя.
Можна тебе на секунду?
Прямо зараз?
Угу.
Тобі треба дещо зробити.
Чим тобі допомогти?
Просто побудь зі мною трохи.
-Ти для цього мене викликала? -Так.
Що? Тобі ж подобалося, коли я так робила.
Це було тоді.
Зустрічався з кимось після мене?
Звісно. Ми давно розійшлися.
Це правда.
Ти впускаєш людей, але також і відпускаєш.
Ми почали зустрічатися з моєї подачі.
Мені аж трохи образливо.
Ти дуже мені подобалася.
Ти мені теж.
І я сумувала за тобою.
Ти ж наче повернулася лише для співпраці?
Я казала правду про бажання працювати з тобою.
Але ще я щиро хотіла використати це як привід бачитися з тобою.
Я сподівалася на провидіння
і на те, що наше возз'єднання може стати шансом.
Це правда.
Але робота на першому місці.
Ось моя колекція, яка виставлялася у Відні.
Гарна.
Вигини схожі на колони з ентазисом.
Як і очікувалося від архітектора.
Хочеш зробити таке власноруч?
До речі, для чого потрібні тканина і сито?
Щоб усередину не потрапило сміття.
Ми майже закінчили.
Ти приїхала з самого Сеула і стільки всього зробила.
Ні, мені так весело.
Ти ще й нашим діалектом добре володієш.
Правда?
До речі, а де тут туалет?
Мені треба.
Він там.
-Я зараз повернуся. -Гаразд.
Руки став ось так.
Ти все зіпсуєш.
Я просто шукала туалет.
У кінці коридору.
Добре. Я піду, бо природа кличе.
Вибачте, що завадила.
Трясця.
Слухай, вибач.
Я не хотіла бездумно врізатися у стілець.
Про що ти говориш?
Ви гарна пара. Було схоже на сцену з «Привида».
Ти що, не чув про нього? Там Демі Мур грає.
У фільмі є сцена з дуже романтичною музикою.
Вона ліпить, він підходить і…
Що ти хочеш сказати?
Просто кажу, сподіваюся, у вас усе вийде.
Як знати.
Давні почуття можуть повернутися після зустрічі.
Що? Чому ти так на мене дивишся?
Я тебе попереджаю.
-Не втручайся в чужі справи. -Ні, я мала на увазі…
Якщо вона досі тобі подобається.
-А ще друзям можна про таке говорити. -Ні, нам не можна.
Боже, той малий…
-Пане Чхве! -Пане Чхве!
Синхьо!
Синхьо, що в тебе з ногою?
Та вдарився об дещо.
Ти як?
Синхьо, мені було так важко. Мені багато разів загрожувала небезпека.
Ми не пропустили жодного туалету по дорозі сюди.
Я ж казала тобі надіти підгузок.
Я хотів зберегти останню крихту гордості, не надівши його.
Мабуть, було важко. Іди в дім.
Куди ти йдеш? У тебе нога болить.
Маю подихати свіжим повітрям.
Що?
Я йду в дім.
Теї! Ми тут… Що?
-Ви запізнилися. -Привіт!
Так, але що це все таке?
Ти ж казала, що не зможеш приїхати, Сокрю!
Просто так сталося.
Це село для туристів? Місце, де ви займаєтеся традиційними справами?
Щось таке.
Пані, прибуло більше робітників.
Перевіримо пасти, які ми ферментували того разу?
Давайте.
Що зробимо?
Це робиться так:
вони виймають меджу і готують із нього твенджан та соєвий соус.
-Весело, правда? -Ясно.
-Ви ж допоможете? -Так.
Вона божевільна?
Той покидьок, Синхьо. Ось чому він був серйозним і втік.
-Сокрю? -Так?
Де тут туалет?
-Обійдіть із того боку. -Гаразд.
-Заходьте в дім. -Добре!
Я забув гаманець.
Тепер усе гаразд? Ти…
повністю забула про нього?
Ні.
Я досі кохаю його.
Боже, я забув гаманець.
Мусив повернутися.
Ніхто не проти пива, так?
Ні, сьогодні я хочу соджу.
Хочу напитися.
-Гаразд. Буде. -А мені безалкогольного пива.
-І соку. -Що?
Чому?
Ні, маєш рацію. Не напивайся сьогодні.
Так буде безпечніше.
Не їжте, поки я не прийду. Дочекайтеся.
І пальцем не торкайтеся.
Усі молодці.
Гарно попрацювали.
Котра година?
Уже по третій. Ми ще навіть не обідали.
-Може, щось замовимо? -Як щодо китайської їжі?
Гаразд, тоді давайте всім смажений рис.
Я замовила.
Ось чому ми не можемо замовити локшину.
Їдьмо.
Що там таке?
Нічого.
Ми рятувальники. Є хто вдома?
Ми заходимо.
Є хто вдома?
Ми парамедики.
Що?
Агов, мала!
Чуєш, прокинься!
Агов, мала!
Так.
Дитино, з тобою все гаразд?
Впізнаєш мене?
Болить.
Я викликала допомогу.
Молодець. Правильно зробила.
Розумничка, мала.
Я не мала.
Йонду.
Мене звуть…
Йонду.
Гаразд, Йонду. Молодчина.
Я тебе вилікую. Тільки зачекай.
Дякую.
Ти її знаєш?
Де її опікун?
Вона була вдома сама?
Йонду, отямся.
Йонду!
Будь зі мною, Йонду!
Перепрошую. Хтось може мені допомогти?
Я допоможу!
Що таке?
Схоже, надлишок сонячного світла висушив пасту.
Я хочу перенести її в студію.
-Я перенесу. -Ні в якому разі.
Одне барило — понад 30 кілограмів.
-Я попрошу чоловіків. -Ні, я дуже сильна!
-Давай я. -Ні… Мьону?
-Тоді… -Я зроблю.
-Я тут потримаю оборону. -Він зайнятий. Піду я.
-Ми зараз. -Не травмуйся там.
Для нас це надто важко.
Залиш і поклич когось.
Ми майже на місці. Я довезу. Все гаразд.
Ні, надто важко.
Я покличу когось.
Я й сама можу.
-Сокрю! -Пе Сокрю!
Сокрю.
Ти поранилася?
-Що ж робити з барилом і пастою? -Ти в нормі?
Та що мені зробиться? А що з цим?
Її так важко було зробити!
Це неважливо.
Не могла бути обережнішою?
Навіщо це робити, якщо навіть про себе не дбаєш?
Усе не так.
Вона хотіла мені допомогти.
Вибач. Я приберу.
Не чіпай. Ти вже й так наробила справ.
Годі вже.
Вона й так злякалася.
Сокрю, у мене в кімнаті є запасний одяг.
-Іди переодягнися. -Гаразд.
Ці плями важко вивести.
Той придурок.
Чого він на мене визвірився? Мені було так соромно.
Це мій дім.
Ось так я живу.
Ви тут гості,
але я не можу вас впустити.
Тут дуже тісно.
Немає де сісти.
Нічого страшного. У нас сильні ноги.
Так, ми вдячні, що ви нас запросили.
Це я вдячна.
Ви, журналісти,
прийшли аж сюди, щоб побачити таку незначну людину, як я.
І ще й цей візок.
Я правда можу прийняти його безкоштовно?
Він, певно, був дорогим.
Не хвилюйтеся.
Я провів ці витрати від імені свого керівника.
Припини.
Пані, завжди будьте обережні на дорогах, добре?
Гаразд, дякую.
Світ став жорстоким і непевним.
Але добрі люди ще є.
-Бережіть себе. -Добре.
Дякую за вашу сумлінну працю.
Алло?
Що?
Йонду?
-Данхо! -Що ти кажеш?
Йонду нема?
Йонду застудилася.
Я дала їй жарознижувальне за обідом, вона заснула.
Я вийшла на секунду, щоб купити продукти.
То де ж вона?
Я теж здивувалася. Оббігала всіх сусідів.
Вони сказали, приїжджала швидка.
ЦЕНТР НЕВІДКЛАДНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ
Не поспішайте.
Пацієнтці п'ять років.
Тиск 100 на 70, пульс 120.
У неї температура 39,6 градусів. Сатурація 99 %.
Коли ми приїхали, вона була притомна і реагувала.
Тоді стала млявою, а зараз непритомна.
Хронічні хвороби є?
Зараз нема її опікуна. Ми не можемо перевірити.
Ставте крапельницю, робіть аналізи.
Добре.
Хвилинку.
Тут є пацієнтка на ім'я Кан Йонду?
Шестирічна дівчинка!
Вона там.
Йонду.
Йонду, це тато.
Йонду, розплющ очі.
Йонду, тато прийшов.
Йонду, розплющ очі.
Можете відійти на хвилинку? Треба поставити крапельницю.
Добре.
Йонду.
Ти як? Ти прокинулася?
Де ми знаходимося? Хто я?
У лікарні.
Тато.
Так, це я.
Я вже тут. Усе гаразд.
Нічого не станеться.
Лишенько.
Привіт.
Цей одяг більше личить тобі, ніж мені.
Дякую, що позичила його мені.
Наробила ти справ.
Але нічого. Буває.
Вибач. Я приїхала і створила проблеми.
Не переймайся. Нічого страшного.
Можна просто викинути.
Не можна! Це було б марнотратством.
Можливо, якби я не знала,
скільки часу й зусиль пішло на її приготування.
Як можна її викинути?
Тоді що, з'їмо те, що не вивалялося в землі?
Ми ж не волоцюги. Навіщо нам їсти щось із землі?
Гаразд! Я щось придумаю.
Влаштуймо барбекю. Вугілля повно.
У тебе живіт болить.
Це м'ясо. Панацея.
Ви це чули?
Небо розлютилося. Хоче, щоб ми приготували м'ясо!
Здається, буде дощ.
-У дощові дні… -М'ясо!
Треба приготувати калькуксу!
-Гостру калькуксу! -Що?
-Пане Юн? -Так?
Готуйтеся до відвідин.
Я поскаржуся на вас в Міністерство праці, як повернемося.
Не треба так зі мною. Я теж жертва.
Байдуже.
Я вже не можу. У мене руки болять.
Наюн.
Тоді уяви, що тісто — це той, кого ти ненавидиш.
Це знімає стрес.
А тісто стає смачним. Безпрограшний варіант.
Один для Пе Сокрю?
Один для Чан Теї?
Юн Мьону. Один, два, три, чотири…
Боже. Ти порвеш його на шматки.
Просто вбий мене. Так буде краще.
Досить твоїх котячих ударів.
Боже.
Ну, їстівне?
Не просто їстівне.
А божественне! Правда?
Особливо юшка. Здуріти можна.
Чесно?
Пане Юн, вам теж подобається?
Сокрю.
Нам не потрібне м'ясо. Твенджан — це те, що треба.
Така тепла й заспокійлива.
Я дуже поважаю процес виготовлення корейської пасти та соусів.
Ти сподівався, що твенджан зникне, коли чавив його раніше.
Але куди подівся Синхьо? Він пропустить вечерю.
Я не знаю. Я дзвонила, але він не брав слухавку.
Дайте йому спокій. Повернеться, коли зголодніє.
Ти так зосередилась на нас, що навіть поїсти не мала змоги.
-Так старалася. -Ні.
Я їм, усе гаразд.
Наюн.
Хочеш добавки?
Від борошна гладшають.
Лише трішки.
Добре. Давай.
-Можна мені теж добавки? -Гей.
-І мені. -Боже. Тоді й мені.
Я принесу каструлю. Зачекайте тут.
Добре, одже, смачно!
-Давай сюди. Я візьму. -Ні, не треба.
Виглядає смачно. Ого!
Сокрю!
Давай я. Кидай уже.
Не можна, щоб кухарка ще й мила посуд.
Я програла в «Камінь, ножиці, папір».
І розбила твоє барило. Маю за це заплатити.
Твоя правда.
Але чи цього вистачить?
Одне моє онггі коштує понад мільйон вон.
Ледь не розбила.
Могла б ще день тебе експлуатувати.
Надішли мені номер рахунку. Я відшкодую витрати.
Ти свій теж надішли.
-Рецепт. -Що?
Гострої калькуксу. Будемо вважати, що ми квити.
Я давно не їла такої смачної локшини.
Її дуже легко готувати.
Інгредієнти ти вже бачила.
Важливі приправи.
Кочхуджан і твенджан, три до одного.
Беремо три ложки кочхуджана і одну твенджана.
Якого розміру ложка?
Оце стільки?
Ясно. Ти нічого не знаєш.
У нас попереду довгий шлях.
Я хотіла насварити її батьків, коли вони прийдуть.
Ти її батько?
Вибач.
Переді мною не вибачайся.
Вибачся перед Йонду.
Як ти міг кинути хвору дитину вдома саму?
Щоб п'ятирічна дитина сама дзвонила в службу порятунку?
У мене немає виправдання.
Ти сказав, що робиш репортаж.
Він змінює світ?
Ти рятуєш країну?
Як можна чогось досягти, якщо не дбати про свою дитину?
Йонду
була сама, коли я бачила її раніше.
Вона тримала це в руці, і сьогодні теж була сама.
Йонду, ти як, нормально? Болить?
Привіт, Йонду.
Ти була сміливою під час аналізів?
Не кричи на мого тата.
Що?
Ненавиджу людей, які кричать на мого тата.
Йонду, все не так.
Вона не зробила нічого поганого.
Відтепер я ігноруватиму тебе, коли побачу.
Ніколи більше зі мною не говори.
Йонду, тобі було страшно залишитися тоді самій?
Ні.
Ти мене навчив.
Дзвонити 112, якщо зустріну погану людину.
Дзвонити 119, якщо щось болить.
Пробач.
Йонду,
мені дуже шкода.
Мені теж шкода.
А тобі чого шкода?
Я шукала круги на полях.
Ти приніс мені чотирилисту конюшину, а я накричала на тебе. Вибач.
Нічого страшного.
Це все теж ти зробила?
Ага.
Так круто.
-У мене багато шрамів, так? -Я не хотіла тебе образити.
Що? Аж ніяк.
Я пишаюся ними. І хотіла тобі показати.
Це позначки досягнення моєї мрії.
Дивлячись на них, я бачу, що моя пристрасть до гончарства була сильною.
Я їх люблю.
Це наче татуювання.
А коли ти вирішила, що хочеш займатися гончарством?
Я ж казала, що мій тато був майстром твенджана.
Я виросла серед цих барилець онггі.
Спочатку вони були такі незграбні й непривабливі.
Я хотіла зберігати пасти
в чомусь елегантному, як селадон чи порцеляна.
Але я полюбила цей посуд.
Горщики, дзбани для води та амфори для спиртних напоїв.
Порівняно з декоративною керамікою,
практичні миски й глечики, якими користуються, були гарнішими.
Тому я й почала. Нічого особливого, так?
Ні.
Для мене історії людей, які знайшли свою мрію, завжди особливі.
Я не маю уявлення, з чого і як почати.
А що ти любиш?
Що?
Схоже, ти надто серйозно думаєш.
Просто роби те, що завжди любила. Що б це не було.
Що я завжди любила?
Коли подавали їжу,
мої миски виглядали дуже гарно.
Ось ти де.
Так, тут добре. Вітерець прохолодний.
Ти не розумієш, що кажеш.
Тут важко стояти, коли горить полум'я.
Мабуть.
Пам'ятаєш, як Сокрю сказала,
що колись ми були пристрасними?
Але ми не були.
Такою була лише я.
Я була розтопленою піччю,
а ти — слабким вогником на газовій плиті.
Недостатньо гарячим, щоб висушити миску чи зварити яйце.
Тому ти зі мною порвала?
Угу.
Я знайшла чоловіка, вогонь якого палав яскраво.
Але знаєш, що найсмішніше?
Я порвала з тобою,
але відчувала, що кинули мене.
Це неправда.
Я теж важко це сприйняв.
Рада це чути.
Я завжди сподівалася, що ти розпалишся через мене.
Розізлишся.
Зробиш щось дурне, бо не зможеш контролювати емоції.
Після розставання писатимеш жалюгідні СМС: «Ти не спиш?»
Я ледь не написав тобі одного разу. Був п'яний.
Але раніше
ти був такий злий.
Накричав на Сокрю і поставив її в незручне становище.
Я ніколи не бачила, щоб ти так робив.
Це тому, що вона напартачила.
Вона не зробила нічого поганого.
Правду кажучи,
те барило було тріснуте.
Я хотіла відвезти його в майстерню й відремонтувати.
Я не захотіла сказати правду.
Мабуть…
я ревнувала.
Коли він це взяв?
Чому ти тут так пізно?
Варто запитати тебе про те ж саме.
Не міг заснути, тому вийшов.
Бачив, як щось біле рухається надворі.
Це тому, що ти не повечеряв.
Залишилося трохи тіста. Хочеш калькуксу?
Пізніше.
Слухай, ти вивів пляму з моєї сорочки. Чим ти користувався?
Рисом і оцтом.
Як люб'язно з твого боку.
Але чому ти знімаєш ці кришки?
Шукаю скарб.
Я чула, в одному з них соєвий соус, витриманий 100 років.
Серйозно?
І нащо він тобі?
Мені цікаво.
Як виглядає соєвий соус через 100 років витримки?
Усе одно тут так багато барилець. Коли ти їх усі відкриєш?
Я їх відкрию, а ти не лізь у чужі справи.
Чим той соєвий соус відрізняється від інших?
Одна з тих бабусь сказала, що він чорніший і сильніше пахне.
Це все одно просто соєвий соус.
Як ти запам'ятаєш, що вже відкривала, якщо шукати навмання, як зараз?
Ти бери той бік. Я подивлюся тут.
Чому ти мені допомагаєш?
Зараз завжди намагаєшся відкусити мені голову.
-Коли я так робив? -Постійно.
Ти сваришся зі мною і дратуєшся без причини.
-Прискіпуєшся до мене. -Боже. Не сміши.
Зачекай і побачиш.
Це кочхуджан.
Це твенджан. Трясця.
Ось соєвий соус.
Що? Вже знайшла його?
І правда здається трохи темнішим.
Дивовижно.
Що саме?
Це барильце…
наповнене нічним небом.
Таке чорне.
Й іскриться.
Я думав, ти шукаєш соєвий соус. Що це за вірш?
Гостра локшина. Дика цибуля й соєвий соус.
Мариноване листя буролистки.
Чому ти говориш про їжу? Ти голодна?
Гей, Чхвесин.
Здається, я знайшла.
Так. Ти ж про цей соєвий соус?
Бо мрія не обов'язково має бути грандіозною або складною.
Я не можу робити щось вражаюче, наприклад, плавати вільним стилем, як ти,
але по-собачому, думаю, зможу.
Я…
хочу готувати.
Є стільки всього, що я хочу з цим зробити.
Мабуть, я ревнувала.
Коли ти з Сокрю,
ти не та людина, яку я знала раніше.
Ти дратівливий і не дуже щедрий.
Жалюгідний і незрілий.
І ти завжди зосереджений на ній.
Знаєш, на кого ти схожий, коли дивишся на неї?
У тебе багато питань, так?
Така я людина.
Ти посміхаєшся.
Коли Сокрю сміється,
ти просто смієшся разом із нею.
Я ще ніколи цього не робила,
але що, як я замариную крабів у цьому соєвому соусі? Ого! Правда?
Може, попросити її скуштувати його завтра?
Навіть найменша різниця може сильно вплинути, розумієш?
Я вже довго тікав від своїх почуттів.
Я ігнорував і заперечував їх.
Але…
щойно побачивши заразний сміх Сокрю, я все зрозумів.
Я…
не можу встояти, вона мені подобається.
НАЗАД ДО ТЕБЕ
КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
Я так давно її знаю.
Я думав, що знаю про неї все.
А якщо я стану кухаркою, як мій тато?
Я думав, що мої почуття до неї — в минулому.
Але побачивши її знову, я трохи збентежений.
Я ще ніколи не зізнавався у своїх почуттях до неї.
Чоловіки гуляють допізна, аж до ранкової роси. Це проблема!
Я вас бачив. Ви були з якоюсь жінкою.
Де ти гуляв після закриття закусочної?
Закрутив роман?
Останнім часом ти віддалився від мене.
Мені здається, я збожеволію через тебе!
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова