LJUBAV U SUSJEDSTVU
Za ovogodišnji ljetni odmor,
što kažeš da odemo na Aljasku?
Želim je posjetiti.
Ne znam.
U tom slučaju…
Da odemo planinariti u Yosemite?
Ne bih baš.
Stvarno? Onda…
New York?
Možemo ići u kazališta i muzeje.
-Sviđa ti se? -Ne baš.
Zaboravi. Nećemo onda nikamo ići.
Ali stalno smo u gužvi.
Zato sam htjela provesti s tobom pravi ljetni odmor.
Ali samo sam se ja tome veselila. Uzalud sam se nadala.
-Otvori. -Što je?
Otvori pa ćeš vidjeti.
DOLAZAK INCHEON
Već dugo nisi bila u Koreji.
Zar ti ne nedostaje mama?
Rasplakat ćeš se?
Dvije su karte. Idem i ja.
Hyeon-jun.
Mislim da u omotnici ima još nečega.
Nisam očekivao da ću te ovo pitati u pidžami.
Uvijek nestrpljiva Seok-ryu…
Hoćeš li se…
Hoćeš li se udati za mene?
Da.
Želio sam te zaprositi na nekom lijepom mjestu.
Ovo je savršen trenutak.
Nema boljeg od ovoga.
Riječ je o raku želuca.
Čini se da je u ranom stadiju,
ali to ćemo moći točno utvrditi tek nakon operacije.
Moramo dogovoriti operaciju čim prije.
Zatim ćemo razgovarati o mogućem liječenju.
Ali prvo nas čekaju pretrage i biopsije.
Morate dogovoriti s klinikom…
Nisam dovoljno spavala.
Neuredno sam se hranila.
Bila sam previše izložena stresu.
Htjela sam otkriti zašto sam dobila rak,
a onda sam pogledala kroz prozor.
Nebo je bilo tako vedro.
Imala sam 30 godina.
9. EPIZODA TAMA U ŽIVOTU
Hej, Mo-eum. Ja sam.
Koje sve bolnice imaju hitni prijam?
CHOISSEUNG
Osjećate vrtoglavicu ili mučninu?
Ne, dobro sam.
BOLNICA JEONGHEON
Sveučilišna bolnica Jeongheon?
Niste znali?
Sve je bilo tako kaotično.
Je li prof. Choi Gyeong-jong možda ovdje?
Danas ne radi.
Poznajete profesora?
Ne.
Vidjela sam ga na TV-u. Poznat je.
Dobro sam, pa idem.
Čekajte. Niste još čuli rezultate pretraga.
U redu.
Seok-ryu.
Hyeon-jun.
Što još radiš ovdje?
Kako bih te mogao ostaviti?
Jesu li te pregledali? Što je rekao liječnik?
Je li se vratio…
Seok-ryu!
Choisseung.
Jesi li dobro? Boli li te želudac?
Ne.
Zašto te boljelo? Što je bilo?
Pa, znaš…
Kako si znao da sam ovdje? Netko ti je rekao?
Nitko mi nije rekao.
Što su ti rekli?
Kažu da sam dobro. Zašto vičeš?
Dobro te čujem.
Oprosti. I ja sam ovdje. Nemoj me ignorirati.
Bio si ovdje?
Ti me ne zanimaš.
Idemo. Odvest ću te kući.
Pođi sa mnom.
Svejedno mi je s kim idem. Samo krenimo.
Baš se voliš miješati.
Ali ne prelazi liniju.
Između nje i mene postoji nešto.
Što?
Hyeon-jun, idem kući s Choisseungom.
-Molim? -U istom je smjeru.
Hvala na onom danas.
Nazovi me kada dođeš.
Čekat ću te.
Nemoj čekati.
Spremit ću je spavati.
Seok-ryu za mene nije dijete.
Žena je.
Idemo.
Je li rak želuca?
Što da radim?
Tako se bojim.
Nema potrebe za tim.
Ja ću ti to riješiti.
Učinit ću sve kako bih ti pomogao.
Medicina munjevito napreduje.
Sve će biti dobro.
Prijatelj mi radi u toj bolnici.
Smjesta ću ga nazvati.
Možda možemo ubrzati operaciju.
U redu. Počevši od sutra
bit ćeš na bolovanju.
-I ja ću uzeti dopust. -I ti?
Radiš na važnom projektu. Ne smiješ to učiniti.
Ništa nije važnije od tebe.
Bez brige.
Bit ću uz tebe.
Hej, pričekaj malo.
Želiš da izađem?
Da.
Što se događa? Zašto radimo ovo?
Samo sam pristojan.
Kad dečko učini nešto ovako za tebe, jednostavno prihvati.
Nemoj, ovo je čudno.
Inače se ponašaš kao da sam sluga.
Zbunjuješ me ljubaznošću.
Čini mi se da se Hyeon-jun ponaša ovako.
Nije važno. Uđi.
Ne misliš li
da bi trebala obavijestiti roditelje?
Što je ljubav
Hej, derište!
Zašto te tako teško dobiti? Mislila sam da se nešto dogodilo.
Ništa se nije dogodilo. Što pričaš?
Idealan trenutak.
Spremam ti kimchi.
Zaboravi. Nemoj ga slati.
Mogu ga kupiti ovdje.
Iz druge je države, okus neće biti isti.
Imam kupus iz Gangwon-doa. Baš je dobar.
Kažem ti da ga ne šalješ.
Rekla sam ti to i prošli put, ali ipak si ga poslala.
Iscurio je iz kutije.
Znaš kako mi je neugodno bilo?
Zato što sam ga pokušala napuniti do vrha.
Sad ću biti opreznija.
Ne, ne želim ga.
Kažem ti da ga neću.
Zašto me ne slušaš?
Slušaj me kad ti govorim!
Onda ćeš ga pojesti koliko želiš kada dođeš ovamo.
Kad ti je let?
Ne mogu doći.
Jedno vrijeme neću moći ni zvati.
Zašto? U gužvi si?
Da, započela sam novi projekt.
Vrlo je važan.
U redu, shvaćam.
Imaš važnog posla, ne smijem ti smetati.
I ako nemaš vremena,
ne preskači obroke, pij puno vode i dobro spavaj.
I zovi me češće.
U redu. Mislim…
Mislim da me zovu s posla. Bok.
U redu…
Derište jedno.
U redu je, Seok-ryu. Ništa strašno.
Bit će mi bolje. Onda ću im reći.
Ništa strašno. Nije to ništa.
Hyeon-jun, primi me.
Nasloni se na mene.
Seok-ryu za mene nije dijete.
Žena je.
Dobar stav. I odličan osjećaj za vrijeme.
Hej.
„Hej”?
Zabavljaš se udaranjem loptice nakon što si me onako prestrašio?
Možeš se i ti pridružiti. Trebaš love?
Imam ja novca, blesane.
Puno je vremena prošlo.
Ajme, idemo se malo opustiti.
Opa!
U svakom slučaju, čudesno.
Ne izgledaš kao dobar sportaš.
Ako se želiš prepirati, zaboravi.
Nisam raspoložen.
To znam.
Što je bilo?
Opet Seok-ryu?
Otišla je u bolnicu s tim dripcem, a ne s tobom?
Opa.
Stvarno sam te sredila bacanjem.
-Tebi je ovo zabavno? -Pomalo.
Dakle?
Jesi li je pitao?
Zašto je u tom trenutku odabrala njega?
Nisam.
Ajme, baš si blesav.
Još se nisi riješio svoje navike.
Trebam li se ja umiješati?
Zaboravi.
Imaš pravo.
U svakom slučaju, odluka je na tebi.
Ali barem mi reci nešto da te mogu ohrabriti.
Reci kako se osjećaš.
Kako se sad osjećaš?
Užasno.
I ljubomorno.
Rekao sam Seok-ryu
da je neću pitati zašto su razvrgnuli zaruke.
A njemu sam rekao
da me ne zanima, budući da je među njima gotovo.
Glumio sam da me nije briga.
Ali baš me zanima.
Toliko da me to izluđuje.
Između Seok-ryu i mene postoji ograda.
Hyeon-jun je unutar ograde
s dijelom nje koji ne poznajem.
Kako da to objasnim?
Baš me ljuti.
Sjeti se koliko ste vremena bili zajedno.
Ako su oni američka povijest,
vas dvoje ste poput drevnih civilizacija.
Kao Egipat i Mezopotamija.
Nemoj se bojati, nemoj uzmicati.
Ni nisam.
Jesi, u posljednje vrijeme uzmičeš i dobivaš bore.
Ostario si.
Molim? Stvarno?
Pa što ako si zaljubljen?
Hej.
Počne li i tvoje srce kucati?
Kako bi netko mogao biti živ ako mu ne kuca srce?
Nisam tako mislila.
Kad se netko nekome sviđa,
ne kuca li srce brže?
Naravno.
Posebno kad smo zajedno.
Ali i kad je s nekim drugim.
Poput brzog ritma korejskih tradicionalnih bubnjeva?
Molim? O čemu pričaš?
Zaboravi da sam išla rekla.
Nije važno.
Kako je Seok-ryu? Je li dobro?
Ne znam.
U posljednje vrijeme jako malo jede.
Stari li i ona?
Nekad je mogla jesti sve i ništa ne bi bilo.
Stvarno.
HYEON-JUN
Pazi da uzimaš lijekove.
Već mi je dosta ovoga.
Kasno je. Idi spavati.
Laku noć, Seok-ryu.
Kad sam se razboljela, ležala bih u krevetu i razmišljala.
„Zašto se zove rak?”
Nazivi su važni.
„Rak” zvuči tako mračno i strašno.
„Cvijet”. „Mjesec”. „Zvijezda”.
Bilo bi bolje da ima veseliji naziv.
Stvarno je drzak.
-Tata, ja… -Idem.
-Uživaj. -Bok.
Neću te sprečavati da ideš na tečaj kuhanja.
Od učenja može biti samo koristi.
Dobro će ti to doći.
-Stvarno? -Naravno.
Moramo kuhati da bismo preživjeli. Odličan hobi.
Nauči i rabi te vještine kad se udaš.
I još nešto.
Ne moraš ići u SAD ako ne želiš.
Ali onda nađi posao ovdje.
Sa svojim iskustvom, možeš raditi za velike kompanije.
Mama.
Možeš jedno vrijeme lutati.
Ali imaš toliko iskustvo. Misli na budućnost.
Ja ću odlučiti o budućnosti.
A to je kuhanje.
Ne budi smiješna.
Tvoj otac i ja nećemo to dopustiti.
Koji bi roditelj to dopustio?
To je moj put.
Sve dosad nisam ni znala koji je moj put.
Napokon sam pronašla životno usmjerenje.
To je trnovit put. Zapest ćeš u blatu!
Ne gubi vrijeme i potraži posao.
Ne želiš ni saslušati moj savjet?
Toliko sam se mučila s tobom. Misliš da si uspjela sama?
Gdje si tako dugo?
Umirem od gladi.
Molim? Zar smo imali dogovor za koji ja ne znam?
-Opet si se posvađala s mamom? -Gledaj svoja posla.
Idemo jesti.
Što?
Stvarno nisi mogao odabrati nešto bolje?
Izgledala si blijedo poput ove kaše. Zato sam je odabrao. Što je bilo?
Ti mali…
Samo jedi. Kušaj prvo.
Ljuta sam jer moram ovo jesti.
Što je ovo?
-Kako to da je dobro? -Vidiš?
Odličan restoran.
Ne bih te izveo bilo kamo.
O čemu govoriš? Požuri se i jedi.
U redu.
Baš je bilo dobro.
A toliko si se žalila. Mislio sam da ćeš pojesti i zdjelu.
Naravno. Mogla bih pojesti i čelik.
Zdjela je ništa.
Što? Opet ti nije dobro?
Iako je jelo bilo malo bljutavo, pa bih rado pojela tteokbokki.
Još imaš mjesta, nakon svega?
Napravit ću mjesta.
Idem na zahod.
Gospođo, imate toaletnog papira?
Samo uzmite ovu rolu.
Da, moraš napraviti mjesta za još.
Očito sam lud za njom.
Jesam li prebrzo jela?
Opet imam sindrom pražnjenja želuca.
Baš ima dobro tijelo.
Kakva leđa!
Čuo sam da se samo na jednoj reklami mogu zaraditi stotine tisuća.
Da barem dobijem jednu ponudu.
ŽELJELI BISMO DA REKLAMIRATE NOVI PROIZVOD
Evo ga! Prilika koja mijenja život!
Samo se strpi, Seok-ryu. Uspjet ću. Pokazat ću ti.
Hvala.
Ovo mi je prva promocija. Što da radim?
Baš slatko.
Što je ovo?
Zar smo se tako malo slikali zajedno?
Ajme meni!
Što je to?
Što se događa?
Bože.
Ajme. Kako se ovo dogodilo?
Jesi li dobro? Ozlijeđena si?
Ne, dobro sam.
Perilica je iznenada…
Opasno je. Pođi sjesti. Ja ću očistiti.
U redu.
Počistio sam sve.
I usisao sam, no možda još ima krhotina.
Ne hodaj bosa.
Što se perilice tiče,
zvat ću servis.
Čekaj.
Krvariš!
Pusti mene.
Ja ću.
Ipak sam profesor hitne medicine.
I stručnjaci krvare ako stanu na staklo.
Baš peče.
Plačljivko!
I mene boli kao i druge.
Receptori boli rade svoje.
-Receptori? -Nisi znala?
Receptori boli ne razlikuju tjelesnu i emocionalnu bol.
Na porezotine od stakla i emocionalnu bol
reagiraju jednako.
Stvarno?
Gotovi smo.
Samo kažem.
Idem.
Hej.
Jesi za ramyeon?
Nemoj buljiti u mene.
U redu!
Zar ima oči i na potiljku?
Fino je. Rezanci su al dente.
-Baš kako treba. -Da.
Priprema ramyeona je znanost.
Nisam pokušala,
ali ako znam recept, mogu skuhati sve.
Ovo me podsjeća na prošlost.
Često smo ovo jeli u mojem domu.
Sjećaš se?
Sjećam se da si
povratio ramyeon nakon što ste učili na leševima.
Nisam.
Jesi, bio si sav blijed. Izgledao si kao da si ti truplo.
O čemu govoriš?
Bio sam perspektivni talent od početka.
Da, perspektivni talent.
Nikad nisam vidjela nekoga da toliko uči.
Zašto si ovdje vani?
Gotovi smo s jelom.
-Izvoli. -Hvala.
-Hvala na obroku. -Uzmi i ovo.
Što je u toj uzbudljivoj crnoj vrećici?
Tteokbokki?
Uzimaj ih prema simptomima.
Kakvo razočaranje!
Ne treba mi ovo.
Idem na posao. Sutra je na redu pileća kaša.
-Tko kaže da ću jesti s tobom? -Bok.
Evo, krenuo sam. U redu.
Blesan je donio toliko toga. Baš je teško.
Ni makac!
Što je bilo? Što se događa?
To mlijeko! Jesi li ga uzeo iz mojeg hladnjaka?
-Jesi. -Da.
Moglo bi se i tako reći. Zašto?
Samo ga oprezno spusti.
-Što? -Ne, čekaj.
Daj mi ga.
Pa to je samo mlijeko. Ne budi škrt…
Nije samo mlijeko!
Moj život ovisi o ovom mlijeku.
Zašto kod tebe sve ovisi o nečemu?
Rekao si i da uspjeh naše tvrtke ovisi o onom stablu… Ajme!
Što je sad?
Naša tvrtka.
-Što? -Naša tvrtka vene.
Nismo još otvorili…
Zdravo.
Ovo ovdje…
Možete li mi spasiti stablo?
Ovo stablo?
Da.
U redu.
Mislila sam da je nešto hitno.
Očajnički ga želite spasiti.
Odjednom je počelo venuti, pa i jest hitna situacija.
Očito ne razgovarate dovoljno s njim.
Razgovaram?
Ne čujemo ih, ali i biljke govore.
Govore kad su umorne ili gladne.
Ova kaže da je prevelika vlaga.
Ovako neće davati ploda.
Može davati ploda?
-Ima i cvjetove? -Naravno.
Naš prijatelj ima puno obveza.
Onda…
Kako mogu slušati stablo?
Ispekla sam osušenu kolju.
Meso je bolje od ribe. Baš sam htjela pojesti carsko meso.
Gotova si?
Prije si izgledala sretno.
Što?
Baš si se lijepo smješkala.
Kao da si opet bila ona stara.
A kakva sam ona stara?
Blistavija od kalifornijskog sunca.
Optimistična, pozitivna i puna energije.
Otvori.
Što je ovo?
Sjećaš se kuharske škole koju sam spomenuo?
Ovo je za studij u inozemstvu.
Ako već to radiš,
želim da to obaviš kako treba, da uspiješ.
Još je nešto unutra.
-Je li ovo… -Da.
Zaručnički prsten
koji si ostavila.
Kako si počela iznova sanjati,
krenimo i mi iznova.
Želim ti pružiti potporu.
Želim biti s tobom.
Dobri refleksi.
Mi bivši sportaši ponosni smo na to.
Ovo je za mene?
PLOČICA SSING-SSING
Ovaj se sladoled uvijek treba dijeliti.
Slažem se.
Večeras nema zvijezda i mjeseca.
Jesi li je pitao?
Zašto je odabrala njega?
-One noći… -Zaprosio me.
Što?
Hyeon-jun me zaprosio.
Nije normalan.
Želio sam ostati pristojan,
ali baš mi ide na živce.
Što to radi? Pa, prekasno je.
A što ako nije prekasno?
Molim?
Kad me drugi put zaprosio, pomislila sam:
„Možda nije prekasno.”
Vraća me u bolja vremena.
Poput povjetarca koji puše srcem.
Ponovno je otvorio već zatvorenu knjigu.
Prisjećam se svih zaboravljenih sjećanja.
Prvog susreta i osam bulgogija koji smo jeli.
Baš je bilo fino.
Takvih stvari.
Iako sam ja ovdje?
Da.
Iako sam ti
rekao što osjećam?
Da.
Zato si u bolnicu otišla s njim, a ne sa mnom?
Da, bio je to instinkt.
Obično…
Ljudi su najranjiviji i najiskreniji kad su bolesni.
Podsvjesno sam se željela osloniti na njega.
A ne na mene?
Za mene,
i dalje si
petogodišnji klinac koji se dere iz svega glasa.
prijatelj iz djetinjstva s kojim jedem sladoled.
Uspješan sin mamine prijateljice.
Baš si okrutna.
Kako me možeš…
Kako me možeš ostaviti bez riječi?
Želim da znaš. Varaš se.
Ne sviđam ti se. Utisnut si na mene.
Razumiješ?
Kao pačić
koji prvo što vidi zamijeni za majku i onda to slijedi.
Upravo tako.
Ja sam ti poput mame patke.
Ne brzaj sa zaključcima.
Nije važno što osjećaš.
Ako nisam onaj pravi, nema pomoći.
Ali…
Ne govori mi kako se osjećam.
Koliko god mi bila draga,
nemaš na to pravo.
-Seung-hyo… -Mlijeku još nije istekao rok.
I više se ne bojim i ne derem se.
Jeste li vidjeli članak?
„Dopuštaju nam
da uz osmijeh uživamo s obitelji i prijateljima.
Našim hrabrim bolničarima koji svakodnevno štite naše živote
opet izražavam svoje poštovanje.”
Čak su objavili i našu fotku.
Dobro da sam se sredio.
Pošalji mi poveznicu.
Da pokažem supruzi.
Svakako, gospodine.
-Gospođo Jung, nije li članak divan? -Što?
Ne znam, nisam ga pročitala.
Molim? Pa o nama piše.
Baš se potrudio. Trebaš ga pročitati.
Ne zanimaju me takve stvari.
Vratimo se poslu.
Dobro si ispala na fotografiji.
BOLNIČARI SU KUL
DIVNI SU ZAHVALAN SAM
KALJUŽA-MAN
Rekla sam ti da slobodno uđeš. Zašto me onda zoveš van?
Svi su u gužvi, pa nisam želio smetati.
A ja ne izgledam zaposleno?
Nisam tako mislio.
Molim te, podijeli s drugima.
Ne možemo to prihvatiti.
Dajem ti ovo kao kolega, a ne novinar.
Iako samo na jedan dan.
Znaš kako me prisiliti da pristanem.
Hvala.
Hvala tebi na pomoći s člankom.
Zahvaljujući tebi, opet imam motiv.
Meni? A što sam ja učinila?
Nemoj se odricati.
Moj je tata umro kad sam bila mala.
Znam kako je to.
Kad bi se moja mama ičega odrekla zbog mene,
to mi je bilo grozno.
Netko je izašao iz auta
i očistio put pred nama.
Bio je poput superjunaka.
-Sad si to učinila. -Što?
Idem.
Bok.
VOLIM TE, KALJUŽO
-Dan-ho. -Da?
Nemoj više nositi tu majicu.
Molim? Zašto ne?
Kažem ti, nemoj.
Zar nemaš drugu majicu?
Ta ti je najdraža?
Ne, ali je mekana i rastezljiva.
Kupit ću ti neku ljepšu, samo je nemoj više nositi.
Zašto bi mi ti kupovala odjeću?
Rekao si da smo kolege.
Ne smijemo si kupovati majice?
Ne, nije stvar u tome.
Bok.
-Što? -Hajde.
Moram se naručiti na EKG.
Nešto nije u redu.
Ali…
Sve je riješeno.
Hvala vam puno.
Ali što je uzrok kvara?
Pa…
Ovo sam našao u perilici.
Bože.
Čekajte.
Zašto bi to bilo u…
Mislim da je žlica izazvala kvar.
Moglo je loše završiti.
Hvala vam. Ugodan dan.
-I vama. -Hvala puno.
-Hvala na trudu. -Nema na čemu.
-Ugodan dan. -I vama.
Nešto se slomilo?
Ne, ništa.
Hej, Seung-hyo.
Imaš li problema sa spavanjem?
Ne. Zašto?
Blijed si, a cijelu ti noć gori svjetlo.
Imam puno posla.
Shvaćam. Jadan mali.
Hajde. Javi se.
Halo?
Hej, Myeong-u.
Što?
-Myeong-u! -Hej, g. Choi.
Moramo obustaviti gradnju? Što se događa?
Netko je uložio pritužbu i moramo stati.
Stani.
Imamo pristanak svih iz okoline. Kako se to dogodilo?
Požalio se neki susjed.
Pravo na sunčevo svjetlo, pogled ili nešto.
Smiješno. Sve sam provjerio.
Znam.
Već sam razgovarao
s inspektorom koji nadzire pravila.
Da, ali kažu da je došao novi inspektor.
Znači da moramo početi sve iznova.
Idemo do onih koji su uložili žalbu.
Moramo ih razuvjeriti.
Opa, vidi ti to!
Napokon su se pojavili ljudi koji grade ove zgradurinu?
Mi o vuku… To je on.
Pozdrav, gospodine.
Ja sam šef arhitektonskog studija koji je projektirao zgradu.
Kakve vam je probleme izazvala gradnja?
Toliko ih je da ih ne mogu ni navesti!
Nema potrebe za raspravom. Rušite to sve.
Gospodine, prije ste pristali na gradnju.
Dopustio sam vam da gradite na tlu,
a ne u nebo!
Ljudima treba sve više svjetla.
Skratit ćete mi život!
Jedva da vidim sunca.
Pola ste mi neba prekrili.
A ni to nije sve.
Tlo je uleglo.
A cvijeće je uvenulo zbog buke.
Dobro, razumijem sve to.
Ali zar smo mi krivi za podzemne vode?
Malo pretjeruju, zar ne?
Ipak, kad nam je želio pokazati,
bilo je smiješno kad je došao s vješalicom.
Istina.
-Počela se pomicati! -Da!
Možete ići.
-Oprosti. -Žao mi je.
To mu je bio plan od početka.
Kad god bi došao, stalno se nešto raspitivao.
Sve je pomno gledao.
Želi da se nagodimo.
Isprva je pristao, a sad se premišlja.
I što ćemo sad?
Nismo li već sklopili sporazum o suradnji na projektu?
Da, pripremili smo se za ovakvu situaciju.
Čak i ako dođe do tužbe, možemo je odbaciti.
Ajme! Zašto se nisam toga sjetio?
Zar ne? Tko ga je sklopio?
-Ja. -Idi po njega.
Pokazat ćemo im važnost potpisa na ugovoru.
Smjesta idi po njega!
-Odmah se vraćam. -U redu.
To će riješiti problem.
ZNATIŽELJA JUNAKA NAŠEGA DOBA
Najbolje da uđeš u monitor.
Zašto mi stalno prilaziš iza leđa?
Bit će problema.
-Prijavit ću maltretiranje. -Ja ću prijaviti tebe.
Kao novinara koji piše pristrano, a ne objektivno.
Kad sam to učinio?
Odjednom si poželio pisati o svojem iskustvu…
Zbog nje?
Bolničarke koju znaš?
-Pa… -Znala sam.
Osjetila sam privrženost u tvojim riječima.
Imala sam pravo.
Razlog je ljubav prema protagonistici.
Nije tako.
Ako članak i nije posve objektivan,
razlog su poštovanje i naklonost.
-Dobro? -Da? U redu.
Doista? Shvaćam.
Ali baš je zgodna.
Sretno!
Hvaljenje izgleda također je oblik prosuđivanja.
I ne želi mi sreću!
Sretno, Dan-ho.
Hej! Bez prisluškivanja!
Preglasno govorite.
-Prestani. -Kako izgleda?
„Kod tih sam bolničara mogao osjetiti istinski duh junaštva.
Razmišljao sam o tome.
Da Osvetnici imaju bolničare,
ne bi li lakše pobijedili Tanosa?”
Opa!
Dobar članak.
Hej.
Nije samo dobar.
Remek-djelo koje će ući u povijest.
Osjeća se autentičnost osobe koja je to doživjela iz prve ruke.
Doista se toga dana naradio.
S ovim ručicama koje su dodirivale samo tipkovnicu
pokušavao je pomoći na sve moguće načine.
Bože. Mislim da je i inače takav.
Uzoran i pošten tip.
Vjerojatno je zato bio Kaljuža-Man.
Zaljubila si se u Kaljužu-Mana.
Do koljena si u kaljuži? Nećeš se baš lako moći osloboditi.
Što?
Jesi li svjesna da već 30 minuta pričaš o njemu?
Zato što…
Hej, ti!
Zato što je članak dobar.
Hvalim njegovu profesionalnost.
Ajme, baš smiješno.
Oni koji briljiraju u poslu obično izgledaju kul.
Čak i Seung-hyo izgleda dobro dok projektira.
O čemu pričaš?
Seung-hyo? Ne budi smiješna.
Hej.
Je li rekao što?
Ne znam. Nisam ga već dugo vidjela.
Stvarno?
Da, tako je.
Da.
Da, razumijem.
-Što je rekao inspektor? -Očekivano.
Moraju zabraniti radove nakon što dobiju pritužbu.
Trebamo se nagoditi.
Da opet odemo do njega?
Ne uspijemo li, nagodit ćemo se za razumnu cijenu.
Ne.
Popustimo li, samo će nas još više ljudi pokušati iskoristiti.
Ne smijemo stvoriti loš presedan.
Naprijed.
Hej.
Donio si ugovor?
Pa…
Žao mi je, g. Choi.
Ugovor…
Izgubio sam ga.
-Što? -Što?
Gdje je nestao?
Nemam pojma.
Uzeo sam ga i spremio na sigurno.
Provjerio sam policu, stol i prtljažnik.
Satima sam ga tražio, ali uzaludno.
Šališ se? Ne možeš ga naći?
-Žao mi je. -To nije dovoljno!
Misliš da je isprika dovoljna?
-Myeong-u, stani. -Ovaj…
Ne uzrujavaj se. Smiri se.
-Hyeong-chan. -Da?
Uviđaš li razmjere svoje pogreške?
Nanio sam značajnu štetu tvrtki.
Tako je.
Zaustavljanje gradnje odgodit će završetak
i povećati troškove.
Ali znaš što je još važnije od toga?
Ne znam, gospodine.
Idi i razmisli.
Vrati se kad smisliš odgovor.
Da, gospodine.
Žao mi je.
Ali što da radimo? Ni ja ne znam gdje je.
Ovo me izluđuje.
Ispao ti je novac na pod?
-Zašto gledaš u pod? -Zdravo, teta Mi-suk.
Jesi li večerao?
Zašto me hranite? Zar se ne ljutite što sam vas zavarao?
Ni meni nije jasno.
Ali što da radim? Vidim da ti nije dobro.
Kako znate?
Odgojila sam te.
Kao da si moje dijete.
Teta Mi-suk,
oprostite što vam nisam rekao za Seok-ryu.
Nisi ti kriv.
Nisam se smjela otresti na tebe.
Stvar je u tome…
Seok-ryu misli ozbiljno.
Oprostili ste mi. Ne možete li i njoj?
Pojedi.
Ostavljate me jer me ne želite saslušati?
Imamo sastanak stanara. Kaznit će me ne dođem li.
Kazniti?
Koliko?
Koliko će me stajati da sjedim za stolom s vama?
Ti mali… Kako se usuđuješ razmetati novcem?
-Jedi koliko želiš. -U redu.
-Nisam znao da si kod kuće. -Ni ja da si došao.
Gdje mi je mama?
-Otišla je na sastanak stanara. -Dobro.
Pojedi.
Zašto me izbjegavaš?
Nije istina.
Došla sam u kuhinju popiti nešto, ali zaboravila sam.
MLIJEKO DAEHAN
Hej, Choisseung.
Što je?
Baci ono mlijeko.
Što?
Sad ćeš dobiti odgovor.
Za mene,
možeš biti samo prijatelj.
To je sve što ćeš reći?
Da, žao mi je.
Nećeš se predomisliti?
Neću.
Bit će neugodno par dana, ali uskoro će biti bolje.
Naše prijateljstvo neće se raspasti zbog nečeg takvog.
Pojedi i stavi posuđe u sudoper prije odlaska.
Prijateljstvo?
Takvo što više ne postoji.
Hyeon-jun,
sjećaš li se kad sam se razboljela?
Uklonili su mi dvije trećine želuca.
Zbog kemoterapije sam izgubila deset kilograma.
Kemoterapija…
Čujem da je opako.
U redu je.
Dobro sam podnijela operaciju.
Ja sam Bae Seok-ryu. Pobijedit ću ja to.
Bez brige.
Kad ozdravim,
idemo u Salar de Uyuni?
-Uyuni? -Da.
Ne, čekaj.
Da odemo u Peru posjetiti Machu Picchu?
Machu Picchu.
-Peru. -Kamo bi ti išao?
-I jedno i drugo. -Oboje?
Dobra ideja.
-Vraćam se na posao. -Već?
Bolje mi je, pa trebam početi raditi.
Ne pretjeruješ li?
Ne mogu ovako zauvijek.
Pa što ako sam bila bolesna?
Sve mogu pobijediti voljom.
Seok-ryu, nevjerojatna si.
Razmišljao sam dok sam te promatrao.
Puno si snažnija i čvršća nego što sam mislio.
Doista te poštujem.
I volim te.
Seok-ryu.
Raymond nas je pozvao u svoju vikendicu u Palm Springsu.
Kaže da te povedem.
Samo želim biti kod kuće.
Nemoj biti takva. Idemo.
Već odavno nismo bili nigdje.
Samo bolnica, dom i posao.
Ne, neću.
Liječnik kaže da će ti sunce pomoći s depresijom.
Ideš li na psihoterapiju?
Uzimaš li lijekove?
Da.
U redu.
Tako će ti biti bolje.
Reći ću Raymondu da nećemo doći.
Reći ću da ne možemo zbog svadbe.
Inače, jeste li čuli?
Prije tri godina uzela je stanku na poslu.
Da? Dogodilo joj se nešto jako važno.
Ima rak želuca.
Stvarno?
Da.
Vratila se u ured nakon što se gotovo ubila radom.
Stvarno moraš biti lud za to.
Poput odanog psa.
Baš tako.
Stvarno ne zna kako se čuvati.
Jadnica.
Što ti pada na pamet?
Seok-ryu?
Zašto mi ne vjeruješ?
Zašto se nisi onda javio na telefon?
Ti si mene prvi ignorirao.
Ipak…
Stvarno si se morala onako pojaviti?
Što?
Neugodno ti je zbog mene?
-Sramiš me se? -Nije stvar u tome.
Ondje su bili svi s kojima radim.
Kao moja zaručnica, trebala si misliti i na mene.
Ali jesam li ti doista zaručnica?
-Molim? -Zaručnica ti je bolesna.
Teško joj je. A ti si otišao na zabavu?
Nije te briga kako se osjećam.
Želio si se zabavljati s drugima na tulumu?
Da.
Jesam.
Nemoj me sputavati!
Kad si se razboljela,
odrekao sam se svega.
Nisam radio i brinuo sam se za tebe.
Odustao sam od golfa, prijatelja, života.
Mislio sam da trebam još samo malo izdržati.
Zato što si jaka. Zato što ćeš pobijediti!
Mi…
Zajednički ćemo pobijediti.
Ali što se onda dogodilo?
Prokleta depresija…
„Prokleta depresija”?
To ti je na pameti?
Rekao si da razumiješ.
Kako bih mogao?
Kako da te razumijem?
Završila si liječenje, ali nisi više svoja.
Nisi Seok-ryu kakvu poznajem. Kako da to prihvatim?
Molim te, dođi sebi.
Koliko ćeš se još boriti s depresijom?
Povučeš li me na dno sa sobom,
hoćeš li onda prestati?
Seok-ryu.
Slušaj, ovo što sam rekao…
Već sam na dnu.
Hyeon-jun.
Sad sam vidjela naše dno.
Prsten je prevelik.
-A onda mi je savršeno pristajao. -Zato što si smršavjela.
U redu je. Vratit ćemo se u SAD i smanjiti prsten.
Možemo popraviti prsten,
ali ne i svoj odnos.
Seok-ryu.
Stvarno mi je žao
zbog onoga što se dogodilo.
Bilo mi je tako teško.
-Bio sam umoran, nisam bio svoj. -Ne moraš se ispričavati.
Stvarno si dao sve od sebe.
Znam to bolje od svih.
Ali previše je to za mene.
Znaš,
brinut ću se da ću se opet razboljeti i iduće godine,
i godinu nakon toga.
Čak i ako ostanem u remisiji pet godina,
neću biti posve zdrava.
Uvijek ću biti na pragu smrti.
Osjećat ću se pomalo tjeskobno i tužno.
Takav će biti moj život.
I zato…
Ne trebam više ljubav.
Želudac koji još imam
jedva može probaviti moj san.
Endoskopija pokazuje upalu na lokaciji operacije.
Vjerojatno je to samo upala,
ali obavili smo biopsiju, za svaki slučaj.
Znat ćemo za par dana.
Svaka čast.
Bila je to prava odluka.
Kao i ova.
Što je?
Moja hrana ne valja?
Nije to.
Nemam teka.
Ipak, moraš jesti.
Uravnotežen rast i razvoj dječja su zadaća.
Djeca imaju previše zadaća.
Moram pojesti ovu mrkvu.
Moram oprati zube.
I moram rano na spavanje.
YEON-DUINA DADILJA
Halo?
Jesi li dobro?
Naravno, tvoje je zdravlje najvažnije.
Pođi u bolnicu. Javi mi kad doznaš nalaze.
U redu.
Što je bilo?
Tvoja je dadilja pala u kupaonici i ozlijedila leđa.
To znači da ćemo se danas družiti.
Rekao si da imaš važan intervju.
Ništa nije važnije od tebe.
Ne, pođi.
Mogu se igrati s prijateljicom.
S kim?
Želiš se družiti sa mnom?
Da.
Odlično! Baš sam sretna! Ali…
Što da radim?
Imam jednu važnu obvezu.
Baš sam krenula van.
Žao mi je.
Zahtjev je bio nerazuman, zar ne?
Yeon-du, drugi ćemo se put družiti s gđom Jung.
Stani!
Imam dobru ideju.
Mo-eum mi je javila.
Bez brige. Neka ostane kod nas.
-Bok, Yeon-du. -Hvala.
Sjedni između njih.
Baš si slatka.
Nisam mogao doći praznih ruku, uzmite.
Nisi nam trebao ovo kupiti.
Ali što je to?
Nadomjestak za prehranu. Pomaže u kontroli šećera.
Ajme.
Šećer mi uvijek skoči nakon jela. Savršen dar.
Hvala ti puno.
Možemo li svi probati?
Da, naravno.
Hvala.
Znam da pretjerujem,
ali dobro pazite na Yeon-du.
Bez brige.
Yeon-du, vraćam se poslije.
Ugodan dan.
Vozi oprezno i nemoj se opet spotaknuti.
-U redu. -Ajme!
Provedi se!
-Škare. -Dobro.
Mogu li ja popiti dva?
Samo jedno.
Jae-suk, tko je to bio?
-Naš susjed. -Mušterija?
Bio je.
-Hoćeš i ti? -Ne, hvala.
Zašto?
Kako se zoveš?
Kang Yeon-du.
Rođena sam u proljeće.
Moje ime znači „živjeti vitalnim životom”,
poput žive boje prvih listova nakon zime.
Divno ime.
Baš si pametna i oštroumna.
Tata joj je novinar, pa je i inteligentna.
Zato si rekla da ni ne pokušavamo s njim.
Da.
Yeon-du.
Danas ćemo se zabaviti.
Ne možemo samo mi uživati.
Zar ne?
Izvoli.
Teta je ovo dobila kao dar.
Prije bi bila baka nego teta.
-Što? -Ajme.
Baka?
Hej, ljudi misle da sam u ranim četrdesetima.
Ne znam.
Kažu da su dječje oči najiskrenije.
Mogla bi postati novinarka kao i tata.
Brutalno je iskrena.
Morala bih povećati unos kolagena.
Kako bilo, uzmi ovo.
Hvala.
-Djeca smiju jesti crveni ginseng? -Naravno.
Ima dobre sastojke.
Kako se ono zove?
Šafran.
Uzimaš toliko lijekova, a to ne znaš?
Što?
Nije to šafran. Možda je saponin?
Da, tako je.
I ja sam mislila da je saponin.
-Saponin… -Ovaj…
To sam i ja rekla.
Da, baš.
Rekla si da je šafran.
Samo sam loše izgovorila.
-Hej. -Šališ se?
Pogrešno ste me čule.
Nema šanse.
Velika Seo Hye-suk pada s trona.
Šafran je. Ovo drugo zvuči kao deterdžent.
Znam da je saponin.
Saponin!
-Saponin! -Zar ne?
Šafran je začin. Jako je skup.
-Baš smiješno! -Znam.
Što da napišem da privučem pozornost?
„Želite li imati mišiće poput bodibildera?
Odabrao sam ovaj proizvod samo za vas.
Kupovinu ćete obaviti po najnižoj cijeni.”
A nutritivne informacije?
Koji vrag.
Odakle ti to?
Zar nisi rekao da danas ne možeš doći?
Prodaješ neprovjereni proizvod?
Što?
Dobio sam ponudu da to promoviram,
ali nisam ništa objavio.
Samo sam fotkao.
-Nestani. -U redu.
Ne.
Odlazi iz moje teretane.
Takvi ljudi ne bi smjeli biti treneri.
Molim?
Samo se razmećeš, a ništa ne znaš. Važan ti je samo izgled.
Nikad ništa ne učiniš do kraja.
Nadaš se sreći.
Ništa nisi postigao u životu.
Malo si pregrub, zar ne?
Zašto? Nisam u pravu?
Trebao bi iskreno htjeti pomoći
i preuzeti odgovornost za nečije zdravlje.
A tebe zanimaju samo laka zarada i zabušavanje na poslu.
-Gospodine Go. -Što?
Zbog klipana poput tebe
ostali nas ne shvaćaju ozbiljno.
Ovo je koma.
Dobro, dajem otkaz.
Ti i tvoja bijedna teretana…
Derište malo!
Hej, Dong-jin!
Naprijed.
OSTAVKA
To je tvoj odgovor?
Ne.
Nisam još našao odgovor.
Samo ovako mogu preuzeti odgovornost.
-Što? -G. Yoon.
Ovo je tako vruće.
-Hej! -Čovječe.
-Ponašaj se normalno. -Želio sam učiniti nešto novo i kul.
Nije bilo nimalo kul.
Što da si aktivirao prskalice?
-Riješili smo Buryeong-donga. -Molim?
-Kako? -Nagodili smo se sa starim.
Zamijenit ćemo mu cijevi za vodu.
Tvoj je uštogljeni šef nekim čudom tako odlučio.
Ma to je smiješno.
Nismo mi krivi.
Imaš pravo.
Ne volim ovakve kompromise.
To je moj odgovor.
A ti si važan član tima Ateliera In.
Važniji si od zarade i gubitaka tvrtke.
Gospodine Choi.
Dakle…
Nauči nešto iz ove pogreške.
Dok se budeš nosila s greškama, preprekama i prijekorima,
nastavi tragati za odgovorom.
Da, gospodine. Potrudit ću se.
-Sjedni. -Da, gospodine.
Najbolji si.
A danas si i baš kul.
Stvarno!
Samo je on kul!
Misliš da je Seung-hyo rođen kao genij?
Ni slučajno.
Stalno je griješio.
Govori iz vlastitog iskustva.
Zašto tako izmišljaš?
Nisam uvjerljiv?
Ma daj.
Je li vas klijent gnjavio?
Bolje da ne znaš.
Kad se sjetim kako me maltretirao tri dana.
-Ajme! -Dakle, nije Seung-hyo?
-Što? -Ja?
Da.
Htjela sam ti reći.
Imaš podočnjake.
Obrazi su ti rumeni, kao da imaš vrućicu.
Prestani.
Što se događa?
Bolestan si?
Bolestan?
Posve sam dobro. Što želiš reći?
Nisam bolestan.
Tako si čudan.
-Gospodine Choi! -Hej!
Što je bilo? Jesi li dobro?
Što? Jesam.
Mama!
Mama, nemoj ići!
Zašto plačeš?
Pa nisi mala beba!
Nisam beba.
Mama ti je otišla na posao. Samo bebe ovako plaču.
Ne plačem.
Jučer sam osvojila ove ddakjije.
Sve ću ih dati tebi.
Kad se sutra budemo igrali,
pomoći ću ti.
Ne radim to za baš bilo koga.
-Jasno? -Ali to nije dobro.
Onda ću ti kupiti svinjski kotlet u obliku Pikachua.
Imaš novca?
Idemo na tteokbokki.
Možemo kod mog tate.
Idemo.
Mama.
Seok-ryu.
Stvarno si ovdje.
Baš mi je drago.
Dobro došao.
Zdravo.
Bok.
Danas sam vas iznenadio. Oprostite.
Je li vam bilo teško?
Nimalo.
Nakon toliko odvratne starije djece,
bilo je lijepo čuvati malu curicu.
-Ostavi je koji put kod nas. -Hvala vam.
Nema na čemu.
Gdje je Yeon-du?
Gospođo Jung?
Tiho.
Spava.
Moram je probuditi i odvesti kući.
Probudi je poslije.
-Daj da je još malo gledam. -U redu.
Koliko je god gledao, uvijek je želim promatrati još malo.
Baš je lijepa.
Oči su joj lijepe.
Nos joj je lijep.
Cijela je lijepa.
Zar ne? Znam da je moja kći, ali svaki me put očara.
Da je barem Yeon-du i moja kći.
Da…
-Što? -Nisam tako mislila.
Samo zato što je lijepa.
Razumijem. Tako sam to i shvatio.
U redu.
Baš slatko. Nisi se nimalo promijenila.
Molim?
Što?
Što sam rekao?
Da sam slatka.
Da, svi ljudi i životinje slatki su kad su mali.
Shvaćam.
To je sigurno g. Choi.
Tvoj prijatelj iz susjedstva.
Vas ste troje sigurno bliski.
Jesmo.
Već su bili prijatelji.
Ja sam se počela družiti s njima kad sam se doselila.
Često se posjećujete kod kuće?
Da, naravno.
To me podsjetilo.
Osim Seung-hyoa, prvi si muškarac koji je ušao u moju sobu.
Muškarac?
Ajme.
Zašto sam to rekla?
Zapravo… Ovo nije prvi put.
Ušao je i serviser kad mi se pokvarila klima.
I on je bio muškarac.
A i svi su moji nećaci dječaci. Zaboravila sam na njih.
-Razumijem. -Da.
Mo-eum, dođi jesti!
Dan-ho, ostani na večeri.
-Želiš večerati? -Večerati?
Mama odlično kuha.
Bit će mi drago.
-Da probudim Yeon-du? -Svakako.
Probudi je.
Yeon-du, probudi se.
Otvori oči.
Molim te.
Pitala si me zašto sam uvijek nazočan kad se osramotiš.
Zašto si ti uvijek nazočna kad sam bolestan?
Probudio si se?
Jesi li dobro?
Što radiš ovdje?
-Zašto si upala u moju sobu? -Ovaj…
G. Yoon rekao je da ti nije dobro.
Nazvao me i rekao da si gotovo pao u nesvijest.
Došla sam i pozvonila.
Nitko nije odgovorio.
Mogao si mi javiti ako ti nije bilo dobro.
Zašto bi patio u samoći?
Neću te više zvati.
I ako se nešto dogodi,
bez obzira na razlog,
neće se ponoviti.
Samo idi.
Kako želiš.
I ako želiš prekinuti vezu sa mnom, prvo pojedi nešto.
Imaš li hrane u hladnjaku? Provjerit ću.
Što jedu ljudi u ovoj kući?
Stvarno?
SVEUČILIŠNA BOLNICA JEONGHEON
Što je ovo?
DIJAGNOZA
24. LIPNJA 2021. PARCIJALNA GASTREKTOMIJA ZBOG RAKA ŽELUCA
BOL U ABDOMENU AMBULANTNO LIJEČENJE
BAE SEOK-RYU
Hej, hladnjak ti je bio prazan.
Donijet ću ti nešto od sebe…
Što je ovo?
Hej, ovo je pogreška, zar ne?
Zašto piše tvoje ime?
Trebala sam prvo otići kući.
Ali došla sam ovamo.
Koji je ovo vrag?
Ne znaš? Dijagnoza.
Treba mi zbog nečega.
Trebala sam je onda uzeti. Ali morala sam ponovno otići.
To je razlog?
Zato si se vratila?
Zbog ovoga ti nisam htjela reći.
Hej, meni to ne smeta.
Posljednja si osoba na svijetu kojoj bih to rekla.
Bolesna si?
Bila sam bolesna.
-A sada? -Dobro sam.
Kako…
Kako si mi mogla to prešutjeti?
Zbog ovoga.
-Znala sam da ćeš biti ovakav. -Hej…
Toliko sam ti malo značio?
Čak i kao prijatelj?
Bolestan si. Nisam željela pogoršavati.
Odmori se.
Reći ću Mo-eum da ti donese kašu.
Odmori se!
Moram krenuti.
Porazgovarajmo.
Poslije ćemo.
Kako bih mogao čekati?
Ti…
Kako si mi mogla ovo učiniti?
Seok-ryu.
Koliko si dugo planirala ovo odgađati?
Dokad si ovo htjela skrivati?
Seung-hyo.
Ovo nema smisla!
Kako si mogla proći tako nešto, a nikome ne reći?
Operacija raka želuca velika je stvar. A nisi nikome rekla?
Tko ima rak?
Čula sam vas izvana. Rak želuca?
Tko ima rak?
Ti?
Stvarno, ti?
Iskreno, željela sam prvo nazvati Seung-hyoa.
Baš kao kad sam pala i povrijedila koljeno,
željela sam da me mama zagrli dok plačem.
Da jesam, bi li onda izgledalo kao da rak nije ništa posebno?
Bih li mogla ustati i krenuti dalje?
Ozbiljna sam kad kažem
da sam željela živjeti.
TAMA U ŽIVOTU
SVJETLOST ŽIVOTA
LJUBAV U SUSJEDSTVU
Trebao sam otrčati Seok-ryu.
Slala je signale u tami.
Propustio sam ih.
Mama!
Ako je dijete bolesno,
roditelj treba za njega otići i na Mars.
Rekao si da je u redu plakati.
Čuvat ću tajnu.
Nanosiš bol ljudima koji te vole.
Ništa ne znaš!
Ne znaš kako se osjećam!
Kad je doista teško, oslanjaš se na ljude najbliže sebi.
Prijevod titlova: Vedran Pavlić