LOVE NEXT DOOR
Som sommarsemester i år,
ska vi prova Alaska?
Jag vill åka dit.
Jag vet inte.
Eller…
Vandring i Yosemite National Park?
Helst inte.
Inte? Eller…
New York?
Vi kan gå på föreställningar och museum.
-Låter det trevligt? -Inte direkt.
Glöm det. Då åker vi ingenstans.
Vi är båda alltid så upptagna.
Jag ville åtminstone tillbringa en riktig sommarsemester med dig.
Det var bara jag som var glad och fick upp förhoppningarna.
-Öppna. -Vad är det?
Du får veta när du öppnar.
ANKOMST INCHEON
Du har inte varit i Korea på länge.
Saknar du inte din mamma?
Börjar du gråta?
Det finns två biljetter. Jag ska med.
Hyeon-jun.
Det finns nog nåt mer i kuvertet.
Jag trodde inte att jag skulle fråga dig det här i min pyjamas.
Otålig och häftigt humör, Seok-ryu…
…vill du…
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
Jag ville göra det på en fin plats och en speciell dag.
Det här ögonblicket är perfekt.
Hur kan det bli bättre än det här?
Jag är rädd att det är magcancer.
Det verkar vara tidigt stadium,
men exakt vilket kan avgöras först efter operation.
Du behöver opereras så snart som möjligt
och sen diskutera behandlingsalternativ efter operationen.
Men först måste vi ta några prover och biopsier.
Du behöver boka tid med en klinik…
Jag sov inte tillräckligt.
Jag åt oregelbundet.
Jag blev utsatt för mycket stress.
Jag försökte förstå varför jag fick cancer
när jag plötsligt tittade ut.
Himlen var så klar.
Jag var 30 år.
AVSNITT 9 DARKNESS IN LIFE
Hej, Mo-eum. Det är jag.
Nämn alla sjukhus i området med akutmottagning.
CHOISSEUNG
Är du yr eller illamående?
Nej, jag mår bra.
JEONGHEONS SJUKHUS
Är det här Jeongheons universitetssjukhus?
Visste du inte?
Det var så hektiskt innan.
Råkar professor Choi Gyeong-jong vara här nu?
Han är ledig idag.
Känner du professorn?
Nej.
Jag såg honom på tv. Han är så känd.
Jag mår bra nu, så jag ska gå.
Vänta. Du måste höra dina provresultat.
Okej.
Seok-ryu.
Hyeon-jun.
Varför är du kvar här?
Hur kunde jag lämna dig här?
Blev du undersökt? Vad sa läkaren?
Är det ett återfall…
Seok-ryu!
Choisseung.
Mår du bra? Har du fortfarande ont i magen?
Nej.
Varför gjorde det ont? Vad var fel?
Ja, du vet…
Hur visste du att jag var här? Berättade nån det?
Ingen berättade för mig.
Vad sa de då?
De sa att jag var okej. Varför skriker du?
Jag kan höra dig.
Ursäkta? Jag står här också. Du kan titta på mig.
Var du här?
Jag oroade mig inte för dig.
Kom. Jag kör dig hem.
Följ med mig.
Det kvittar vem jag åker med. Men vi åker nu.
Du kan verkligen lägga dig i.
Men gå inte över gränsen.
Det här är mellan mig och henne.
Va?
Jag åker hem med Choisseung.
-Va? -Det är åt samma håll.
Tack för idag.
Ring när du kommer fram.
Jag väntar.
Vänta inte.
Jag lägger henne tidigt.
Seok-ryu är inte ett barn för mig.
Hon är en kvinna.
Kom nu.
Är det magcancer?
Vad ska jag göra nu?
Jag är så rädd.
Nej, du behöver inte vara rädd.
Jag ska lösa det.
Jag gör vad jag kan för att bota dig.
Medicinsk teknologi har förbättrats.
Det går bra vid tidig upptäckt.
Jag har en vän som arbetar på det där sjukhuset.
Jag ringer honom nu.
Jag ser om vi kan flytta operationen.
Okej. Från och med imorgon
ska du vara sjukskriven.
-Jag ska också ansöka om ledighet. -Du också?
Du har ett viktigt fall nu. Du kan inte göra det.
Du är viktigare.
Oroa dig inte.
Jag är vid din sida.
Vänta lite bara.
Ska jag gå ut?
Ja.
Vad händer? Varför gör du så här?
Jag är bara artig.
Om en kille gör nåt sånt här för dig, acceptera det bara.
Gör inte det. Det är konstigt.
Du brukade behandla mig som en tjänare.
Prinsessbehandlingen förvirrar mig.
Hyeon-jun verkade behandla dig så.
Glöm det. Gå in.
Ska du inte
säga till dina föräldrar att du är hemma?
Vad är kärlek
Hej, snorunge!
Varför är det så svårt att nå dig? Jag trodde att nåt hade hänt.
Inget har hänt. Vad gör du?
Perfekt timing.
Jag lagar kimchi till dig.
Glöm det. Skicka det inte.
Jag kan köpa det här om jag behöver.
Det smakar annorlunda från ett annat land.
Jag köpte kål från Gangwon-do. Den är så god.
Nej, skicka det inte.
Jag sa det senast också, men du skickade ändå.
Det läckte ut från paketet.
Vet du hur pinsamt det var?
Jag var för girig. Jag fyllde upp till kanten.
Jag är försiktigare nu.
Nej, jag vill inte ha.
Jag behöver det inte.
Varför lyssnar du inte på mig?
Lyssna när jag säger nåt!
Ät så mycket du vill när du kommer hit.
När flyger du?
Jag kan inte åka.
Jag kan inte ringa på ett tag heller.
Varför? Är du riktigt upptagen?
Ja, jag har påbörjat ett nytt projekt.
Det är jätteviktigt.
Jag förstår.
Du gör viktigt arbete. Jag ska inte störa.
Fast du inte har tid,
ät ordentligt, drick mycket vatten och sov mycket.
Ring mig oftare också.
Okej. Jag tror…
Jag tror att jobbet ringer. Hejdå.
Okej…
Snorunge.
Det är okej, Seok-ryu. Ingen stor grej.
Jag berättar för dem när jag blir frisk.
Det är ingen stor grej. Det är inget.
Hyeon-jun, håll upp mig.
Luta dig mot mig.
Seok-ryu är inte ett barn för mig.
Hon är en kvinna.
Fin träff. Perfekt timing också.
Hallå.
"Hallå"?
Roar du dig med att slå bollar ensam efter att ha skrämt mig så?
Du kan vara med om du vill. Behöver du pengar?
Jag har också pengar, tönt.
Det var längesen.
Jösses, ska vi slappna av lite?
Oj.
Oavsett hur jag ser det, är det fantastiskt.
Du liknar inte nån som skulle vara bra på sport.
Om du kom för att bråka, lägg av.
Jag är inte på humör.
Det är du säkert inte.
Vad är det?
Är det Seok-ryu igen?
Åkte hon till sjukhuset med den tönten istället för dig?
Oj.
Jag fick visst in en fullträff.
-Är det här roligt för dig? -Lite.
Än sen?
Frågade du henne?
Varför hon valde honom i det ögonblicket?
Nej.
Du är så frustrerande och dum.
Du har inte gjort nåt åt den ovanan.
Måste jag ta tag i det?
Glöm det.
Du har rätt.
Det är upp till dig om du får en fullträff.
Säg nåt då så jag kan heja på dig.
Säg vad du känner.
Hur känner du nu?
Jag mår skit.
Jag är svartsjuk också.
Jag sa till Seok-ryu
att jag inte skulle fråga om deras uppbrott.
Och jag sa till honom
att jag inte var nyfiken eftersom det var över mellan dem.
Jag låtsades inte bry mig.
Men jag ville så gärna fråga.
Jag är så himla nyfiken.
Det finns en parentes mellan Seok-ryu och mig.
Och Hyeon-jun
är i den med en del av henne som jag inte känner.
Det är… Hur kan jag förklara det?
Det gör mig arg.
Tänk på all tid som ni har varit tillsammans.
Om de är amerikansk historia,
är ni två som de fyra stora forntida civilisationerna.
Ni är som Egypten och Mesopotamien.
Var inte rädd. Kryp inte ihop.
Det gjorde jag inte.
Jo, du har krupit ihop ofta på sistone.
Du har åldrats.
Hur? Verkligen?
Vad är grejen med att vara förälskad?
Du.
Börjar ditt hjärta också bulta?
Hur kan man leva om hjärtat inte bultar?
Jag menade inte så.
När en människa gillar en annan människa,
slår ens hjärta fortare?
Självklart.
Det rusar när vi är tillsammans.
Och när hon är med nån annan.
Som den snabba, mullrande takten från koreanska trummor?
Va? Vad babblar du om?
Glöm att jag sa nåt.
Glöm det.
Hur mår Seok-ryu? Mår hon bra?
Jag vet inte.
Snorungen har ätit dåligt på sistone.
Åldras hon också?
Hon kunde äta skräp och må bra förr.
Allvarligt.
HYEON-JUN
Glöm inte din medicin.
Jag är så trött på det här.
Det är sent. Gå och lägg dig.
Godnatt, Seok-ryu.
Efter att jag blev sjuk, låg jag i sängen varje kväll och tänkte.
"Varför heter det cancer?"
Namn är viktigt för allt.
"Cancer" låter mörkt och läskigt.
"Blomma." "Måne." "Stjärna."
Det vore bättre om det hade ett ljusare och gladare namn.
Vilken fräckhet.
-Pappa… -Jag ska gå.
-Ha en bra dag. -Hejdå.
Jag hindrar dig inte från att ta matlagningslektioner.
Det är inte fel att lära sig nåt.
Det blir en fördel för dig.
-Säkert? -Självklart.
Vi gör det för att överleva. Det är en bra hobby.
Lär dig och använd kunskaperna när du är gift.
Jag har tänkt på det.
Du behöver inte åka till USA om du inte vill.
Skaffa ett jobb här istället.
Du kan lätt börja på ett större företag med din bakgrund.
Mamma.
Du får prova runt lite.
Men du har all den där erfarenheten. Tänk på din framtid.
Jag bestämmer själv min framtid.
Och det är matlagning.
Var inte löjligt.
Din far och jag tillåter det aldrig.
Vilken förälder låter sitt barn förirra sig?
Jag irrar inte. Jag är på rätt väg.
Jag visste inte ens vilken min väg var förrän nu.
Jag har bara sprungit runt, men nu har jag hittat rätt.
Det är en väg full med taggar. Du fastar i leran!
Sluta slösa bort tid, skaffa ett jobb.
Är mitt råd inte värt att lyssna på?
Jag slet med din uppfostran. Tror du att det var du?
Varför tog du sån tid?
Jag svälter.
Va? Hade vi planer som jag inte visste om?
-Har du bråkat med din mamma? -Bry dig inte.
Vi går och äter nåt.
Vadå?
Är det allt du valde att äta?
Du såg lika sliten ut som gröten. Därför tog jag den.
Din lilla…
Ät bara. Smaka på den först.
Jag är arg för att jag måste äta mjuk mat.
Vad är det här?
-Hur kan det vara gott? -Eller hur?
Det är ett bra ställe.
Jag tar inte med dig vartsomhelst.
Vad pratar du om? Skynda dig och ät.
Okej.
Det var så gott.
Du klagade först. Jag trodde att du skulle äta skålen också.
Självklart. Jag kan äta stålpinnar också.
Skålen är inget.
Vad är det? Mår du dåligt igen?
Eftersom det var lite smaklöst, vill jag ha tteokbokki.
Har du plats efter allt det där?
Jag kan göra plats.
Jag ska på toaletten.
Frun, har du toalettpapper?
Ta från den här rullen.
Ja, du måste göra plats för mer.
Jag måste vara galen i henne.
Åt jag för fort?
Jag får dumpingsyndrom igen.
Oj, han har en fin kropp.
Titta på hans rygg.
Jag hörde att man tjänar hundratusentals med bara en annons.
Hoppas att jag får ett erbjudande.
VI VILL ATT DU MARKNADSFÖR VÅR NYA PRODUKT
Den är här! En livsförändrande möjlighet!
Vänta bara, Seok-ryu. Jag ska lyckas. Jag ska visa dig.
Tack.
Det är min första reklam. Vad ska jag göra?
Så gulliga.
Vad är det här?
Tog vi verkligen inte så många foton ihop?
Hjälp!
Vad var det?
Vad händer?
Jösses.
Hur gick det här till?
Är du okej? Slog du dig?
Nej, jag mår bra.
Tvättmaskinen bara…
Det är farligt, sätt dig. Jag städar.
Ja, okej.
Jag har städat klart.
Jag dammsög också, men det kan finnas splitter.
Gå inte runt barfota.
Gällande tvättmaskinen,
ringer jag en reparatör.
Vänta.
Du blöder!
Jag sa att jag kunde göra det.
Jag gör det.
Men jag är professor i akutmedicin.
Även akutläkare blöder när de går på glas.
Det svider.
Och han är en mes.
Jag skadar mig precis som andra.
Smärtreceptorer funkar så.
-Smärtreceptorer? -Visste du?
Smärtreceptorer skiljer inte på fysisk eller känslomässig smärta.
Oavsett om man skär sig på glas eller har ont känslomässigt,
reagerar de likadant.
Gör de?
Allt klart.
Jag säger det bara.
Jag ska gå.
Du.
Vill du ha ramyeon?
Stirra inte på mig.
Okej!
Har hon ögon i nacken?
Det är gott. Nudlarna är al dente.
-Det smakar helt rätt. -Ja.
Ramyeon är en vetenskap.
Jag har bara inte försökt,
men om jag kan receptet, kan jag laga allt.
Det här påminner om förr.
Vi åt ofta det här i mitt rum nära skolan.
Minns du?
På den tiden
spydde du upp din ramyeon efter anatomikursen med lik.
Det gjorde jag inte.
Jo. Du var så blek. Det var du som liknade ett lik.
Vad pratar du om?
Jag var en lovande ung talang från början.
Ja, verkligen en lovande talang.
Jag har aldrig sett nån studera så bra som du.
Varför är du här?
Vi har ätit klart.
-Här. -Tack.
-Tack för middagen. -Ta den här.
Vad är det för spännande svart påse?
Är det tteokbokki?
Ta dem enligt dina symptom.
Vad synd.
Jag behöver inte det här.
Jag ska till jobbet. Imorgon blir det kyckling.
-Vem säger att jag ska äta med dig? -Hejdå.
Hej, jag är på väg. Okej.
Tönten köpte så mycket. Den är så tung.
Rör dig inte!
Vad är det? Vad händer?
Mjölken! Stal du den från min kyl?
-Det gjorde du. -Ja.
Det kan man nog säga. Hurså?
Ställ ner den försiktigt.
-Va? -Nej, vänta.
Ge den bara till mig.
Det är bara mjölk. Var inte snål…
Inte bara mjölk!
Mitt liv är beroende av den här mjölken.
Varför avgörs så många saker på ditt kontor av nåt?
Senast sa du att företagets framgång avgjordes av trädet… Oj!
Vad är det nu?
Vårt företag.
-Vad? -Vårt företag vissnar.
Vi har inte öppnat…
Hej.
Det är det här.
Kan du rädda mitt träd?
Det här trädet?
Ja.
Okej.
Jag trodde att det var akut.
Du lät så desperat att rädda det.
Det började plötsligt vissna, så jag trodde att det var akut.
Du pratar nog inte så ofta med det.
Pratar med det?
Vi kanske inte hör dem, men växter kan prata.
De säger om de är trötta eller hungriga.
Den här säger att den är för fuktig.
Det här hindrar den från att bära frukt.
Kan den bära frukt?
-Kan den blomma också? -Självklart.
Vår vän har mycket att göra i år.
Jaha…
Vad ska jag göra för att lyssna på mitt träd?
Jag grillade torkad sej tidigare.
Kött är bättre än fisk. Jag var så sugen på sidfläsk.
Är du klar?
Du såg så glad ut innan.
Va?
Du log så vackert.
Det var som att du var ditt gamla jag igen.
Hur var mitt gamla jag?
Du är ljusare än Kaliforniens sol.
Ljus, positiv och full av energi.
Öppna det.
Vad är det här?
Minns du matlagningsskolan jag nämnde senast?
Jag var på en byrå för utlandsstudier.
Om du ska göra det här,
gör det ordentligt, så att du inte misslyckas.
Det finns en till sak.
-Är det här… -Ja.
Det är förlovningsringen
som du lämnade kvar.
Precis som du har börjat drömma igen,
låt oss också börja om.
Jag vill fortsätta stötta dig.
Jag vill vara med dig.
Bra reflexer.
Före detta idrottares stolthet.
Är den till mig?
SSING-SSING-GLASS
Man borde alltid dela den här glassen.
Jag håller med.
Stjärnorna och månen syns inte.
Frågade du henne?
Varför hon valde honom i det ögonblicket?
-Den där kvällen… -Han friade.
Va?
Hyeon-jun friade till mig.
Han måste vara knäpp.
Jag ville vara respektfull,
men han retar upp mig.
Vad gör han? Det är för sent.
Tänk om det inte det?
Va?
När han friade för andra gången, tänkte jag en sak.
"Det kanske inte är för sent."
Han tar mig tillbaka till de bra stunderna.
Som en bris genom mitt hjärta.
Boken jag en gång stängde är öppen igen.
Jag minns alla glömda minnen.
Osam bulgogin vi åt när vi träffades första gången.
Den var så god.
Såna saker.
Fast jag är här?
Ja.
Fast…
…jag sa hur jag kände?
Ja.
Var det därför du åkte till sjukhuset med honom?
Ja, det var en instinkt.
Vanligtvis
är människor mest sårbara och ärliga när de är sjuka.
Undermedvetet ville jag nog ha hans stöd.
Kan jag inte vara ditt stöd?
För mig,
är du fortfarande
en femåring som gråter uppe i klätterställningen.
En barndomsvän att dela glass med.
Den framgångsrika sonen till mammas vän.
Du är så elak.
Hur kan du…
Hur kan du göra så att jag inte kan säga nåt?
Jag säger som det är. Du misstar dig.
Du tycker inte om mig. Du präglade mig.
Vet du en sak?
En ankunge misstar
det första den ser som sin mamma och följer efter.
Det är så.
Jag är som en ankmamma för dig.
Dra inte förhastade slutsatser.
Det kvittar hur du känner.
Jag kanske inte är den rätta.
Men…
…säg inte hur jag känner.
Oavsett hur mycket jag tycker om dig,
har du ingen rätt att göra så.
-Seung-hyo… -Mjölken har inte gått ut än.
Och jag är inte rädd för att klättra.
Såg ni artikeln?
"De låter oss komma hem
till våra vänner och familj med ett leende varje dag.
Till våra heroiska sjukvårdare som skyddar våra dyrbara liv,
vill jag uttrycka min respekt igen."
De har en bild på oss.
Bra att jag använde ansiktsmasken.
Skicka länken till mig.
Jag vill visa min fru.
Jadå.
-Visst är artikeln bra? -Va?
Jag vet inte. Jag har inte läst den.
Va? Men den handlar om oss.
Han jobbade hårt på den. Läs den.
Jag bryr mig inte om sånt.
Fortsätt jobba bara.
Du blev bra på bilden.
AKUTVÅRDARE ÄR SÅ COOLA
DE ÄR FANTASTISKA
GYTTJEMANNEN
Jag sa åt dig att komma in. Varför ska jag komma ut?
Alla är upptagna med jobbet, jag ville inte störa dem.
Ser jag inte upptagen ut?
Jag menade inte så.
Dela det här med de andra.
Vi får inte ta det emot det.
Jag ger dig det som medarbetare, inte reporter,
även om det bara var en dag.
Du är riktigt bra på att göra det svårt att vägra saker.
Tack.
Tack för din hjälp med att skriva artikeln.
Jag hittade min motivation igen tack vare dig.
Mig? Vad gjorde jag?
Uppoffra inget.
Min pappa dog när jag var liten.
Så jag vet hur det är.
Om min mamma uppoffrade nåt för mig,
hatade jag det mest.
Då gick nån ut ur sin bil,
och dirigerade trafiken att köra åt sidan.
Han var som en superhjälte.
-Du bara gjorde det. -Vad?
Jag ska gå nu.
Hejdå.
JAG ÄLSKAR ER, GYTTJESTRÄNDER
-Dan-ho. -Ja?
Ha inte på dig den T-shirten mer.
Varför inte?
Låt bara bli, om jag säger det.
Är det din enda tröja?
Är det din favorit?
Nej, men den är så mjuk och stretchig.
Visst. Jag ska köpa nåt finare till dig, så använd inte den.
Varför skulle du köpa kläder till mig?
Du sa att vi var kollegor.
Kollegor kan väl ge varandra tröjor?
Det handlar inte om det.
Hejdå.
-Va? -Gå nu.
Jag måste göra ett EKG snart.
Nånting är fel.
Men…
Allt är lagat.
Tack så mycket.
Men vad orsakade felet?
Tja…
Jag hittade den här inuti maskinen.
Jösses.
Vänta.
Varför var den i…
Skeden orsakade nog problemet.
Det kunde ha gått illa.
Tack. Ha en fin dag.
-Okej. Ha en bra dag. -Tack så mycket.
-Tack för ditt arbete. -Ingen fara.
-Ha en bra dag. -Du också.
Har nåt gått sönder?
Nej, det var inget.
Hej, Seung-hyo.
Har du sovit dåligt på sistone?
Nej. Hurså?
Du ser blek ut, och din lampa är tänd på natten.
Jag har mycket jobb.
Jag förstår. Stackare.
Varsågod. Ta det.
Hallå?
Hej, Myeong-u.
Va?
-Myeong-u! -Hej, Choi.
Bad de oss sluta med bygget? Vad händer?
Det kom in ett klagomål, vi måste sluta.
Vänta.
Vi har tillstånd från alla i området. Hur kan det hända?
Nån granne klagade.
Rätten till ljus eller utsiktshinder.
Det är löjligt. Jag kollade flera gånger.
Jag vet.
Jag diskuterade det
med den ansvariga för att följa reglerna.
Ja, men de sa att det är en ny ansvarig.
Så vi måste börja om med allt igen.
Vi träffar dem som lämnade klagomålet.
Att övertala dem blir prioritet.
Titta här!
Är personerna som försöker bygga den fina byggnaden äntligen här?
På tal om trollen. Det är han.
Hej, herrn.
Jag är vd för arkitektbyrån som designade byggnaden.
Får jag fråga vilka olägenheter du hade under bygget?
Det var så många, jag kan inte nämna alla!
Vi behöver inte diskutera det. Ta bort det nu.
Herrn, du gick med på bygget förra gången.
Jag tillät er att bygga ett hus på marken,
inte att bygga upp det i himlen!
Man sägs behöva mer solljus med åldern,
men den här byggnaden förkortar mitt liv!
Jag får bara pyttelite sol.
Halva himlen är dold nu.
Tror ni att det är allt?
Marken har börjat luta.
Och blommorna har vissnat av oljudet.
Visst. Jag kan förstå allt det där.
Men fick vi grundvattnet att plötsligt flöda?
Det är väl att ta i?
Men, när han visade oss,
var det inte kul när han kom med en slagruta?
Jo, det var det.
-Den började röra sig! -Ja!
Ni två kan gå.
-Ursäkta. -Ursäkta mig.
Det var nog hans plan från början.
Han ställde många frågor varje gång vi var där.
Han tittade noga på allt.
Det han vill ha är pengar.
Han gick först med på det, men nu ångrar han sig.
Vad ska vi göra nu då?
Men har vi inte redan fått projektsamarbetsavtalet?
Jo, vi förberedde oss för nåt sånt här.
Även om det blir en civilrättslig process kan den ogillas.
Jösses! Varför tänkte inte jag på det?
Eller hur? Vem fick det?
-Jag. -Gå och hämta det.
Nu ska vi visa dem vikten av ett signerat dokument.
Sluta le och hämta det!
-Jag kommer snart. -Okej.
Det borde räcka.
DEN INTE SÅ ENKLA NYFIKENHETEN HOS KANG DAN-HO
Du kan väl klättra in i skärmen?
Varför dyker du alltid upp bakom mig?
Det blir problem.
-Jag anmäler det som trakasserier. -Jag anmäler dig med.
En journalist som skriver med personlig vinkel är inte objektiv.
När gjorde jag det?
Du ville plötsligt skriva om dina erfarenheter,
för hennes skull?
Sjukvårdaren du känner?
-Tja… -Jag visste det.
Jag märkte tillgivenheten i dina ord.
Och jag hade rätt.
Det berodde på din kärlek för subjektet.
Det är inte så.
Om artikeln har en personlig vinkling,
är det av respekt och vördnad.
-Okej? Ja. -Jaså? Okej.
Är det så? Jag förstår.
Jösses, men hon är riktigt vacker.
Lycka till!
Att berömma nåns utseende är också dömande.
Och önska mig inte lycka till!
Lycka till, Dan-ho.
Hallå! Tjuvlyssna inte.
Jag kan höra dig.
-Sluta. -Hur ser hon ut?
"Jag kunde känna hjältemodets sanna essens i akutvårdarnas anda.
Jag tänkte på det.
Om Avengers hade akutvårdare,
hade de inte besegrat Thanos lättare?"
Oj.
Bra artikel.
Du.
Den är inte bara bra.
Den är ett mästerverk som går till historien.
Man känner äktheten hos nån som har upplevt det på egen hand.
Jösses, han jobbade så hårt den dagen.
Med de små händerna som nog bara har rört tangentbord,
ville han göra allt för att hjälpa till.
Jösses. Det är nog sån han är vanligtvis.
Han föregår med gott exempel.
Det är nog därför han var Gyttjemannen.
Du har fallit för Gyttjemannen.
Du har gyttja upp till knäna. Du tar dig inte loss så lätt.
Va?
Vet du att du har pratat om honom i 30 minuter nu?
Det är eftersom…
Du!
Det var eftersom det är en bra artikel.
Det var beröm för hans professionalism.
Det var roligt.
Folk brukar se coola ut när de är bra på sitt jobb.
Till och med Seung-hyo ser bra ut när han designar.
Vad pratar du om?
Seung-hyo? Var inte löjlig.
Du.
Har han sagt nåt nyligen?
Jag vet inte. Jag har inte träffat honom på ett tag.
Inte?
Ja, det stämmer.
Ja.
Ja, jag förstår.
-Vad sa den ansvariga? -Som väntat.
De är tvungna att avbryta när de får ett klagomål.
De sa att vi borde avtala nåt.
Ska jag träffa honom?
Annars löser vi det till ett rimligt pris.
Nej.
Fler kommer att utnyttja oss om vi ger efter för orimliga krav.
Vi kan inte skapa ett dåligt prejudikat.
Kom in.
Hej.
Tog du med avtalet?
Tja…
Ursäkta, Choi.
Avtalet…
…är borta.
-Va? -Va?
Vart tog det vägen?
Jag har ingen aning.
Jag la det på ett säkert ställe.
Jag kollade bokhyllan, skrivbordet och i bilen.
Jag letade i timmar, men jag hittar det inte.
Skojar du? Är det här det bästa du kan göra?
-Ursäkta. -Det räcker inte!
Tror du att en ursäkt löser det?
-Vänta. -Jag menar…
Bli inte arg. Lugn.
-Hyeong-chan. -Ja?
Förstår du allvaret i ditt misstag?
Jag har orsakat stor skada för företaget.
Du har inte fel.
Att försena bygget flyttar tillbaka schemat
och ökar kostnader.
Men vet du vad som är viktigare?
Jag vet inte.
Gå och fundera på det.
Kom tillbaka när du hittar svaret.
Ja.
Ursäkta mig.
Men vad är svaret? Jag vet inte heller.
Det här gör mig galen.
Har du tappat pengar?
-Varför har du huvudet nere? -Hej, tant Mi-suk.
Har du ätit middag?
Varför ger du mig mat? Är du inte arg för att jag lurade er?
Jag förstår inte heller.
Men vad kan jag göra? Jag märker att det är nåt.
Hur vet du det?
Jag har själv uppfostrat dig.
Du är som mitt barn.
Tant Mi-suk,
förlåt att jag inte berättade om Seok-ryu.
Det var inte ditt fel.
Jag borde inte ha tagit ut det på dig.
Men saken är
att Seok-ryu verkligen menar allvar.
Du gav mig en chans. Kan du göra det för henne?
Ät upp.
Överger du mig för att du inte vill höra det?
Det är ett kvartersmöte. Jag får böter om jag missar det.
Böter?
Hur mycket då?
Hur mycket kostar det att få sitta till bords med dig?
Din lilla… Hur vågar du skryta om dina pengar?
-Ät så mycket du vill. -Okej.
-Jag visste inte att du var hemma. -Jag visste inte att du var här.
Var är mamma?
-Hon gick till ett kvartersmöte. -Okej.
Ät du.
Undviker du mig?
Nej.
Jag gick till köket för att dricka nåt, men jag glömde.
MJÖLK
Du.
Vad?
Släng mjölken.
Va?
Jag svarar dig i förväg.
För mig,
kan du inte vara mer än en vän.
Är det allt?
Ja, jag är ledsen.
Går det inte att tänka om?
Nej.
Det blir konstigt i några dagar, men sen blir det bättre.
Vår vänskap förstörs inte så lätt över nåt sånt här.
Ät och ställ disken i vasken innan du går.
Vänskap?
Den finns inte längre.
Hyeon-jun,
minns du när jag blev sjuk?
De tog bort två tredjedelar av magen
och jag tappade tio kilo när kemoterapin började.
Kemoterapi,
det sägs vara tufft.
Det är okej.
Jag klarade operationen ganska lätt.
Jag är Bae Seok-ryu. Jag klarar det här.
Oroa dig inte.
När jag blir frisk,
ska vi åka till Salar de Uyuni då?
-Uyuni? -Ja.
Nej, vänta.
Ska vi åka till Peru och besöka Machu Picchu?
Machu Picchu.
-Peru. -Vart vill du åka?
-Vi kan åka till båda platserna. -Båda?
Det låter bra.
-Jag har ansökt om att jobba igen. -Redan?
Jag mår bättre, så jag borde gå tillbaka till jobbet.
Överdriver du inte?
Jag kan inte ha det så här för alltid.
Vad gör det att jag var sjuk?
Jag klarar allt med min vilja.
Du är otrolig.
Jag tänkte det när jag tittade på dig.
Du är mycket starkare och uthålligare än jag trodde.
Jag respekterar dig.
Och jag älskar dig.
Seok-ryu.
Raymond bjöd in oss till sitt semesterhus i Palm Springs.
Du kan följa med.
Jag vill bara stanna hemma.
Var inte sån. Vi åker.
Vi har inte gjort nåt på länge.
Det har bara varit sjukhus, hem och jobb.
Nej, jag vill inte åka.
Läkaren sa att mycket solljus hjälper mot depressionen.
Har du gått på dina terapisessioner?
Tar du medicinerna?
Ja.
Okej.
Då kommer du att bli bättre.
Jag säger till Raymond att vi inte kan.
Vi är upptagna med bröllopet.
Förresten, hörde ni?
Det var därför hon tog en paus från arbetet för tre år sen.
Det som hände henne var ganska stort.
Hon har magcancer.
Är det sant?
Ja, tänk att
hon kom tillbaka till kontoret efter att ha arbetat ihjäl sig.
jag vet inte om det är galet eller galet.
Snacka om lojalitet.
Precis.
Hon kan inte ta hand om sig själv.
Stackars flicka.
Vad tror du att du gör?
Seok-ryu?
Litar du inte på mig?
Varför svarade du inte i telefon?
Du ignorerade mig först.
Men…
Behövde du dyka upp så där?
Vadå?
Skäms du över mig?
-Skäms du? -Nej, det är inte det.
Alla jag jobbar med var där.
Som min fästmö, borde du ha övervägt mitt perspektiv.
Är jag verkligen din fästmö?
-Va? -Din fästmö är sjuk.
Hon går igenom nåt jobbigt. Men du ville gå på fest?
Du bryr dig inte om hur jag mår.
Ville du ha roligt med de andra på festen?
Ja.
Det ville jag.
Låt mig andas!
När du blev sjuk,
gav jag upp allt.
Jag tog ledigt och tog hand om dig.
Golfen, resor, vänner fick vänta.
Jag trodde att det skulle bli bra om jag höll ut.
För att du är stark. För att du kommer att besegra det!
Vi…
För att vi ska klara det tillsammans.
Men plötsligt, vad?
Den jävla depressionen…
"Den jävla depressionen"?
Är det vad du tänkte?
Du sa att du förstod.
Hur kan jag?
Hur kan jag förstå dig?
Du har avslutat behandlingen, men du är inte dig själv.
Du är inte den Seok-ryu jag känner. Hur kan jag acceptera det?
Snälla, kom ur det.
Hur länge ska du kämpa med den här depressionen?
Om du drar med mig ner till botten,
kommer du att sluta då?
Seok-ryu.
Det jag sa nyss…
Jag är redan på botten.
Hyeon-jun.
Jag såg precis vår botten.
Ringen är för stor.
-Den passade perfekt då. -Du har gått ner i vikt.
Det är okej. Vi åker tillbaka till USA och ändrar storleken.
Vi kan fixa ringen,
men vi kan inte fixa vår relation.
Seok-ryu.
Jag är verkligen ledsen
för vad som hände då.
Det var svårt för mig.
-Jag var trött och knäpp. -Du behöver inte be om ursäkt.
Du gjorde verkligen ditt bästa.
Det vet jag bättre än nån.
Det är bara för mycket för mig.
Du vet,
jag kommer att oroa mig för ett återfall nästa år
och året efter det.
Även om jag är symptomfri i fem år,
blir jag inte helt fri.
Jag kommer alltid att vara nära dödens dörr.
Jag kommer att känna mig lite ängslig och ledsen.
Det är så mitt liv kommer att bli.
Det är därför
jag inte behöver kärlek.
Magen jag har kvar
kan knappt hantera att smälta min dröm.
Endoskopin visade inflammation där du opererades.
Det är förmodligen bara en inflammation,
men vi utförde en biopsi för att vara säkra.
Resultaten kommer om några dagar.
Bra jobbat.
Det var det rätta.
Det här är rätt.
Vad är det?
Är min mat inte god?
Det är inte det.
Jag har ingen aptit.
Du borde ändå äta.
Balanserad tillväxt och utveckling är ett barns ansvar.
Barn har för mycket ansvar.
Jag måste äta moroten.
Jag måste borsta tänderna.
Jag måste lägga mig tidigt.
YEON-DUS BARNVAKT
Hallå?
Är du okej?
Självklart, din hälsa är viktigast.
Du borde åka till sjukhuset. Säg till när du vet.
Okej.
Vem var det?
Din barnvakt föll i badrummet och skadade ryggen.
Du får vara med mig idag.
Du sa att du hade en viktig intervju.
Det finns inget viktigare än dig.
Nej, du borde gå.
Jag har en vän att leka med.
Vem?
Vill du vara med mig?
Ja.
Det vill jag gärna! Så glad jag blir! Men…
Vad ska jag göra?
Jag måste göra nåt viktigt idag.
Jag var på väg ut.
Ursäkta.
Det var en orimlig fråga, va?
Yeon-du, du får vara med Yung en annan gång.
Vänta!
Jag har en bra idé.
Mo-eum ringde och sa till.
Inga problem. Lämna henne här.
-Hej, Yeon-du. -Tack.
Sitt mellan dem.
Du är så söt.
Jag kunde inte komma tomhänt. Varsågoda.
Du hade inte behövt köpa det här.
Men vad är det?
Det är ett kosttillskott. Det hjälper till med blodsockret.
Jösses.
Mitt blodsocker är högt efter en måltid. Den perfekta gåvan.
Tack så mycket.
Får vi alla prova det?
Ja, självklart.
Tack.
Det är skamlöst av mig att säga,
men snälla, ta väl hand om Yeon-du.
Oroa dig inte.
Yeon-du, jag kommer sen.
Ha en bra dag.
Kör försiktigt och snubbla inte igen.
-Okej. -Jösses.
Ha en bra dag.
-Saxen. -Okej.
Får jag dricka två?
Drick bara en.
Jae-suk, vem var det?
-Vår granne. -Er kund?
Han var det.
-Vill du ha en? -Ingen till mig.
Varför inte?
Vad heter du?
Kang Yeon-du.
Jag föddes på våren.
Mitt namn betyder "att leva livligt",
som den fina färgen på de första löven efter vintern.
Vilket fint namn.
Du är klipsk och smart, va?
Hennes pappa är journalist, så hon är smart.
Det var därför du sa att han inte var tillgänglig.
Ja.
Yeon-du.
Vi ska ha roligt idag.
Vi kan inte vara de enda som njuter.
Eller hur?
Här.
Tant fick den som en present.
Du är mer som en mormor än tant.
-Va? -Jösses.
Mormor?
Folk tror fortfarande att jag är runt 40 år.
Jag vet inte.
Från barn får man höra sanningen.
Hon blir säkert journalist som sin pappa.
Hon är brutalt uppriktig.
Jag borde öka mitt kollagenintag.
Hur som helst, du kan få den här.
Tack.
-Får barn äta röd ginseng? -Självklart.
Den har bra ingredienser.
Vad heter det nu igen?
Saffran.
Du konsumerar så mycket medicin, med du vet inte det?
Va?
Det är inte saffran. Säkert att det inte är saponin?
Jo, det är det.
Jag tror också att det är saponin.
-Saponin… -Jag…
Det var det jag sa.
Ja, visst.
Du sa att det var saffran.
Nej, jag uttalade fel.
-Hördu. -Skojar du?
Jag förstår att ni hörde fel.
Glöm det.
Den stora Seo Hye-suk faller från sin tron.
Det är saffran. Det låter som ett tvättmedel.
Jag vet att det är saponin.
Saponin!
-Saponin! -Eller hur?
Saffran är en krydda. Den är väldigt dyr.
-Så lustigt! -Jag vet.
Vad ska jag skriva för att locka folk?
"Vill du ha muskler som en bodybuildare?"
"Jag har noggrant valt ut denna produkt."
"Nu får du produkten till lägsta pris."
Var är näringsinformationen?
Vad tusan?
Var kommer den ifrån?
Sa du inte att du inte kunde komma idag?
Försöker du sälja den här overifierade produkten till folk?
Va?
Jag har ett erbjudande att marknadsföra den,
men har inte publicerat än.
Jag tog bara några bilder.
-Gå ut. -Okej.
Nej.
Lämna mitt gym.
Folk som du ska inte vara tränare.
Ursäkta mig?
Du är så ytlig. Du bryr dig bara om utseendet.
Du fullföljer aldrig nåt.
Du hoppas bara på tur.
Ditt liv är bara fullt av luft.
Är inte det lite hårt?
Vadå? Har jag fel?
Du borde ärligt vilja hjälpa till
och ta ansvar för nåns hälsa.
Du vill bara tjäna lätta pengar och lata dig på ditt jobb.
-Herr Go. -Vad?
Det är på grund av odågor som dig
som andra tar lätt på vårt jobb.
Det här suger.
Okej, jag slutar.
Du läxar upp mig i ditt lilla gym…
Din lilla snorunge!
Du, Dong-jin!
Kom in.
UPPSÄGNINGSAVTAL
Är det här ditt svar?
Nej.
Jag har inte hittat svaret.
Det är bara så här jag kan ta ansvar.
-Va? -Yoon.
Den här är nog varm.
-Hallå! -Jösses.
-Kan du bete dig normalt? -Jag ville prova nåt nytt och coolt.
Det var inte alls coolt.
Tänk om sprinklern hade utlösts?
-Vi tog hand om Buryeong-dong. -Va?
-Hur? -Vi gjorde en uppgörelse med gamlingen.
Vi ska byta ut hans vattenledningar.
Din snikna och envisa chef ville göra det.
Nej, det är löjligt.
Det var inte vårt fel.
Du har rätt.
Jag brukar inte kompromissa så här.
Det är mitt svar.
Och du är en värdefull medlem på Atelier In.
Du är viktigare än företagets vinster och förluster.
Herr Choi.
Så,
lär dig av det här misstaget.
Man får lov att ha fel, stöta på utmaningar och bli utskälld.,
fortsätt leta efter ditt svar.
Ja, jag ska jobba hårt.
-Sätt dig ner. -Ja.
Du är bäst.
Du är så cool idag.
Jag lovar!
Han gör alla coola saker ensam.
Tror ni att Seung-hyo föddes till geni?
Inte alls.
Han gjorde många misstag.
Han pratar från sina egna erfarenheter nu.
Varför hittar du på det?
Är det inte övertygande?
Jösses.
Gjorde kunden det svårt för dig?
Få inte igång mig.
Han grillade mig dygnet runt i tre dagar.
-Jösses! -Var det inte Seung-hyo?
-Va? -Jag?
Ja.
Jag tänkte säga det.
Du har påsar under ögonen.
Dina kinder är röda och du ser febrig ut.
Sluta.
Vad är det?
Är du sjuk?
Om jag är sjuk?
Jag mår jättebra. Vad menar du?
Jag är inte sjuk.
Du är så konstig.
-Choi! -Vad?
Vad är fel? Mår du bra?
Va? Ja.
Mamma!
Mamma, åk inte!
Varför gråter du?
Är du en bebis?
Jag är ingen bebis.
Din mamma ska till jobbet. Du är en bebis om du gråter så.
Jag gråter inte.
Jag vann de här ddakjis igår.
Jag ger alla till dig.
När vi leker tafatt imorgon,
tar jag dig.
Jag gör inte det för vem som helst.
-Förstått? -Det är inte bra att bli tagen.
Då bjuder jag dig på en Pikachuformad fläskkotlett.
Har du pengar?
Då äter vi tteokbokki.
Vi kan gå till min pappa.
Vi går.
Mamma.
Seok-ryu.
Du är verkligen här.
Vad glad jag blir.
Välkommen hem.
Hej.
Det kom säkert plötsligt idag. Ursäkta.
Var det jobbigt?
Inte alls.
Jag är van vid stora och äckliga barn,
så att träffa ett litet barn var så trevligt.
-Lämna henne hos oss när som helst. -Tack.
Självklart.
Var är Yeon-du nu?
Jung?
Var tyst.
Hon sover.
Jag måste väcka henne och ta med henne hem.
Väck henne senare.
-Låt mig titta lite till. -Okej.
Oavsett hur mycket jag ser henne, vill jag se henne lite till.
Hur kan hon vara så söt?
Hennes ögon är vackra.
Näsan är söt.
Allt med henne är vackert.
Jag vet att hon är min dotter, men hon förtrollar mig alltid.
Jag önskar att Yeon-du var min dotter också.
Ja…
-Va? -Jag menade inte så.
Bara för att hon är så söt.
Jag fattar. Jag tänkte inget annat.
Okej.
Vad gullig. Du har inte ändrats alls.
Va?
Vad sa jag nyss?
Att jag var gullig.
Ja, alla djur och människor är gulliga som barn.
Jag förstår.
Det måste vara Choi.
Det måste vara din kvartersvän.
Ni tre måste ha varit nära.
Ja.
De var vänner före mig.
Jag började umgås med dem när jag flyttade hit.
Är ni hemma hos varandra också?
Ja, självklart.
Det påminner mig om en sak.
Förutom Seung-hyo, är du den första mannen i mitt rum.
Man?
Jösses.
Varför sa jag det?
Nu när jag tänker efter, är det inte första gången.
En mekaniker var här för att laga luftkonditioneringen.
Han var en man.
Mina syskonbarn är också pojkar. Jag glömde bort dem.
-Jag förstår. -Ja.
Mo-eum, kom och ät!
Dan-ho, stanna på middag.
-Vill du äta middag? -Middag?
Min mamma lagar god mat.
Middag låter bra.
-Ska jag väcka Yeon-du? -Visst.
Väck henne.
Yeon-du ,vakna.
Öppna ögonen.
Snälla.
Du frågade varför jag alltid finns där vid pinsamheter.
Varför finns du alltid där när jag är sjuk?
Är du uppe?
Mår du bra?
Varför är du här?
-Varför stormade du in i mitt rum? -Jag…
Yoon sa att du var helt utslagen.
Han ringde och sa att du nästan svimmade innan du åkte hem.
Jag kom och ringde på.
Ingen öppnade.
Du borde ha ringt mig om du var sjuk.
Varför ska du må dåligt ensam?
Jag tänker inte ringa dig mer.
Även om nåt händer,
oavsett skäl,
gör jag det inte.
Gå bara.
Gör vad du vill.
Även om du bryter kontakten med mig, ät först.
Har du nån mat i kylen? Jag ska kolla.
Vad äter människorna i det här huset?
Allvarligt?
JEONGHEONS UNIVERSITETSSJUKHUS
Vad är det här?
DIAGNOS
24 JUNI 2021 PARTIELL GASTREKTOMI FÖR MAGCANCER
INLAGD MED BUKSMÄRTOR POLIKLINISK OPERATION
BAE SEOK-RYU
Ditt kylskåp är tomt.
Jag hämtar nåt från vårt hus…
Vad är det här?
Det är väl ett misstag?
Varför står ditt namn här?
Jag borde ha gått hem först.
Jag orkade inte göra det.
Vad i hela världen är det här?
Vet du inte? Det är en diagnos.
Jag behöver den till nåt.
Jag borde ha skaffat den då. Jag behövde åka dit igen.
Var det därför?
Som du kom hem?
Det var därför jag inte ville berätta för dig.
Jag bryr mig inte.
Du är den sista i världen som jag skulle säga det till.
Är du sjuk?
Jag var sjuk.
-Och nu? -Jag mår bra.
Du…
Hur kunde du inte berätta det för mig?
På grund av det här.
-För att du skulle göra så här. -Du…
Betydde jag så lite för dig?
Betydde jag så lite för dig som vän?
Du är sjuk. Det här var inte meningen.
Du borde vila.
Jag ber Mo-eum att köpa gröt till dig.
Vila!
Jag måste gå.
Vi borde prata.
Vi pratar senare.
Hur kan jag vänta?
Du…
Hur kunde du göra det mot mig?
Seok-ryu.
Hur länge till tänkte du skjuta upp det?
Hur länge tänkte du dölja det?
Seung-hyo.
Jag fattar inte!
Hur kunde du gå igenom nåt sånt utan att berätta det för nån?
En magcanceroperation är allvarligt. Hur kunde du inte berätta det?
Vem har cancer?
Jag hörde det utanför. Magcancer?
Vem har cancer?
Är det du?
Är det verkligen du?
Ärligt talat ville jag ringa Seung-hyo först.
Precis som när jag skrapade mitt knä
ville jag att mamma skulle hålla om mig.
Om jag hade gjort det, skulle cancern ha verkat mindre allvarlig då?
Kunde jag ha borstat av det och rest mig?
Jag menar när jag säger
att jag ville leva.
DARKNESS IN LIFE
LIGHT OF LIFE
LOVE NEXT DOOR
Jag borde ha sprungit till Seok-ryu.
Hon skickade alla signalerna i mörkret,
och jag missade alla.
Mamma!
Om ens barn är sjukt,
skulle en förälder åka till månen eller Mars för dem.
Det var okej att gråta.
Jag ska hålla det hemligt.
Du sårar människorna som älskar dig.
Du vet ingenting!
Du vet inte hur jag mår!
När det blir riktigt tufft, luta dig mot dem som står dig närmast.
Undertexter: Jonna Persson