LJUBAV U SUSJEDSTVU
Što je ovo?
Hye-sukine su stvari završile kod mene.
Što je ovo? Sve je na engleskom.
Nosi ovo sa sobom kako bi pokazala da zna jezik?
Kakvo derište!
„Ovaj…”
Gdje je Seok-ryuin stari elektronski rječnik?
Zašto ima toliko lijekova?
Jesu li to vitamini? Što je to?
Kvragu. I ovo je na engleskom.
HYE-SUK
Derište jedno. Ja o vuku…
Hej, Hye-suk.
Molim? Seung-hyo nije dobro?
Hvala ti puno.
Bolestan je.
Kako da mu spremim kašu? Nikad nisam ni pokušala.
Dobro si odlučila. Uvijek se razboli u ovo vrijeme.
-Stvarno? -Da.
Čudno, uvijek ljeti, a ne zimi.
Jednom je imao 40 stupnjeva.
Geun-sik i ja morali smo ga odvesti u bolnicu.
Gotovo sam zaboravila.
U mojoj si torbi ostavila časopis na engleskom.
Časopis?
Nema šanse.
Vjerojatno si ga uzela.
Zašto bih ga uzela? Što će mi?
-Porazgovarajmo. -Poslije ćemo.
Mislim da je Seok-ryu unutra.
-Ovdje je? -Da.
Dokad si ovo htjela skrivati?
Seung-hyo.
Ovo nema smisla!
Kako si mogla proći tako nešto, a nikome ne reći?
Operacija raka želuca velika je stvar. A nisi nikome rekla?
Tko ima rak?
Čula sam vas izvana.
Rak želuca?
Tko ima rak?
Ti?
Stvarno, ti?
Seok-ryu, idemo u bolnicu.
-Hye-suk, nazovi muža. -U redu.
Reci mu da smjesta dolazimo.
-U redu. -Mama, dobro sam.
Ne moram ići.
Kako to misliš? Zašto ne?
Seung-hyo, idi po auto. Moramo smjesta u bolnicu.
Ne, mama. Dobro sam.
Već sam operirana. Dobro sam.
O čemu govoriš? Kada?
Prije tri godine.
Prije tri godine? Ali tada si bila u SAD-u.
Nemoguće.
Kako to da nisam ništa znala?
Je li to istina?
Stvarno?
Žao mi je, mama.
Seung-hyo, jesi li ti znao?
Opet ste mi oboje lagali?
Ne, nisam znao. Upravo sam saznao.
-Mama! -Mi-suk!
Mi-suk, jesi li dobro?
-Mi-suk. -Mom!
-Kamo ideš, Mi-suk? -Mama!
-Mi-suk!
Seung-hyo.
Mama! Slušaj me!
Sve mogu objasniti.
U redu? Molim te, mama.
-Molim te, nemoj. -Dušo.
-Što je? -Dušo, ima rak.
O čemu govoriš?
Što je mama rekla?
Imala je rak želuca.
Bila je na operaciji prije tri godine.
Smiješno.
Seok-ryu.
Nije istina, zar ne?
Nije istina?
To je… Ne. Nemoguće.
Što to govoriš, zaboga?
Hej, Seok-ryu. Šališ se, zar ne?
Zašto bi se šalila s nečim tako ozbiljnim?
Mama!
Zato nisi htjela ići u kupalište?
Mama, ovo…
Izblijedit će.
Rekli su da će se jedva vidjeti.
Kakve su sve ovo tablete?
Zašto ih imaš toliko?
-Zato što si bolesna? -Ne, mama.
Sad nisam više bolesna.
Zašto ih onda imaš toliko?
To su dodaci za jetru, probiotici i vitamini.
Da mi nisi ništa prešutjela. Reci mi istinu.
Što je bilo?
Prije tri godine
bila sam na pregledu u SAD-u.
Dijagnosticiran mi je rak želuca.
Na operaciji su vidjeli da je u drugom stadiju.
Iz opreza sam išla na kemoterapiju.
Ali pobijedila sam bolest. Posve sam dobro.
Zato ste otkazali zaruke? Zbog tvoje bolesti?
-Ubit ću gada! -Ne, nije bilo tako.
Bio je uz mene dok sam bila bolesna.
Uzeo je dopust na poslu i brinuo se.
Ali…
Nisam željela da više trpi.
-Zato sam otkazala vjenčanje. -A roditelji ti nisu važni?
Kako…
Kako si nam mogla skrivati tako nešto?
Nisam željela.
Ionako sam se liječila u SAD-u.
-Da si znala, samo bi se brinula. -Kakve veze ima SAD?
Za bolesno dijete
roditelj treba otići i na Mars.
Kako se usuđuješ biti tako drska i glumiti da si to učinila zbog nas?
Mama.
Slušaj.
Nekoć si bila dio mene.
Dok si bila u maternici, jela si hranu koju sam i ja jela.
I pila si vodu koju sam ja pila.
Pretrpjela sam 20 sati trudova prije carskog reza.
Kako si mogla prešutjeti da si bolesna?
Kako? Kako to nisam znala?
Žao mi je, mama.
Tata, žao mi je.
Trebala si nam reći.
Trebala si nam reći što se zbiva.
Koliko god loši roditelji bili…
Ipak, trebali smo znati.
Misli da je bolja od nas. Ne smatra nas roditeljima.
Nemoj tako govoriti.
Nisam se mogla prisiliti da vam kažem.
Željela sam vam reći nakon što ozdravim.
Tako se dogodilo.
Pogriješila sam, mama. Žao mi je.
Bože.
Mama.
Seok-ryu.
Je li sad doista sve u redu?
Nemaš više problema?
Da, sad sam zdrava. Dobro sam.
Nemojte se brinuti.
U redu.
To je dovoljno.
Mama, popij vode.
Choisseung mi je trebao donijeti nešto…
Poslije pričaj s njim!
Krenut će glasine vide li te ovdje.
Mama.
Sramiš me se?
Da. Čak ne želim ni vidjeti tvoje lice.
Po cijele dane spavaš i glupiraš se.
Nije ti nikad palo na pamet
koliko mi nedostaje sna?
Ili koliko sam se malo zabavljala sve one godine?
Svi teško žive. Nisi posebna.
Pokušaj imati svoju djecu.
Pa vidi možeš li biti takva.
Opet si na njegovoj strani?
Zar je bolest toliko bitna?
Zašto moja Seok-ryu?
Zašto je morala dobiti rak?
Zašto se morala tako razboljeti?
Prije sam ga ja trebala dobiti.
Tako naporno radi. Nije nikome ništa skrivila.
Jadno dijete.
Bože moj.
Bože moj…
Jadna moja curica.
Seok-ryu.
Što da radim? Jadna moja curica.
Seung-hyo.
Što je to?
Kaša.
Izgledao si bolesno, pa sam zamolila Mi-suk da je spremi.
Ne mogu vjerovati što se dogodilo.
I prije si ulazila u moju sobu?
Da.
Samo ostavi. Pojest ću poslije.
Prije nego što se ohladi…
U redu.
Odmori se.
Stvarno nisi znao?
Bio si na putovanju u SAD prije tri godine.
Nisi je ondje vidio?
Blizu sam crkve, još malo.
Što je ovo?
MO-EUM
-Hej. -Hej, Seung-hyo.
-Čujem da si u SAD-u. -Kako znaš?
Rekla mi je Mi-suk.
Super.
Možeš posjetiti Seok-ryu dok si ondje?
U takvoj je gužvi da mi se ne javlja.
Hej, misliš da imam viška vremena?
Ne budi takav. Posjeti je.
Sad ste u istom dijelu svijeta.
Let od New Yorka do Kalifornije traje šest sati.
Razumijem. Kao da si u drugoj državi.
Onda su to ipak različiti svjetovi.
Razumiješ? Dobro. Bok.
Tada sam
trebao otrčati Seok-ryu.
Trebao sam joj reći da je mršava
i da izgleda umorno.
Pitati je je li dobro.
SOBA ZA SASTANKE
Možeš li prikazati zaslon?
Pogledajte dokumente.
Pripremi nove tlocrte da ne bi pogriješili.
-U redu. -Osim toga…
BAE SEOK-RYU
Jesu li počeli raditi CAD nacrte?
Da.
U SAD-U SI? ZAŠTO ME NISI NAZVAO?
Pošalji troškovnik kad završiš s projektiranjem.
-Ima li problema s rokovima? -Ne.
Choi Seung-hyo pravi je kapetan.
Razumijete? S njim se nećemo izgubiti u moru života!
Naš je navigator.
Sve je ovo zahvaljujući njemu, znate?
-Pijan si. -Hej.
Što je to? Tko zove ovako kasno?
SEOK-RYU KAKO SI? SIGURNO SI U GUŽVI
Nije ništa.
Izgledaš kao osušena riba.
SEOK-RYU
SRETAN ROĐENDAN, CHOISSEUNG
HVALA
Ali bio sam kukavica.
Nisam joj se javio,
a ona je bila bolesna.
Nitko nije znao.
Dugo je bila sama.
Kad je meni bilo teško,
Seok-ryu je jedina
koja me izvukla iz ponora.
Ali…
Slala je signale u tami.
Propustio sam ih.
EPIZODA 10 MEDVJED U SPILJI
Što radiš?
Hej.
Spremaš kašu?
Da.
Uzmi ovo.
Zašto si ih smrznuo?
Uzrujat će se vidi li da su nam oči otekle.
Dobro.
Što radite?
Dušo, kaša.
-Kipi. -Bože.
Gotovo sam pokvario odličnu kašu.
Spremam kašu od petrova uha.
Zbog mene?
Ne moram jesti kašu.
Moraš jesti lako probavljivu hranu. Gotovo si se ugušila rižom.
Imala sam nešto u grlu.
Čak sam pojela i tteokbokki koji si mi spremio.
Imaš pravo.
Zašto si ga pojela? Trebala si odbiti.
Dobar je. Zašto ga ne bih jela?
Tata, dobro sam. Bez brige.
Ipak, budi oprezna.
Ići ću s tobom kad budeš išla liječniku.
Zašto? Ne moraš poći.
Dobro, možeš.
Tata, kaša.
Ajme! Smanjio sam vatru, ali i dalje kipi.
Joj, zagorjela mi je.
No okus će biti dobar.
Hej.
Kako to misliš?
Seok-ryu ima rak?
Čula sam, ali ne mogu vjerovati.
Ne znam kako se to dogodilo.
Spusti slušalicu. Nazvat ću Mi-suk.
Hej, nemoj.
Pusti je na miru dok nam sama ne kaže.
Glumi da ne znaš.
Kako bih mogla?
Možda ti možeš, ali ja ne mogu!
Želim je otići utješiti.
Zamisli kako joj je teško!
Kći joj ima rak.
Mama, što si to rekla?
Seok-ryu, ti luda…
-Kako si to mogla skrivati? -Jesam.
Nisam ti rekla tajnu.
Koji vrag?
Mislila si da bih bila blaga prema tebi?
Ne budi blaga.
Što radiš? Predaješ se?
Znam da zaslužujem prijekore.
Samo izvoli.
Ne.
Ne radim ništa što je lako.
Nisi ti junakinja. One uvijek sve dobivaju kao na pladnju.
Imaš pravo.
Nisam junakinja.
Nisam te mogla spasiti.
Zašto odjednom govoriš nešto takvo?
Zaljubljenica u tteokbokki ne jede začinjenu hranu.
Pila si bezalkoholno pivo.
Zapravo je bilo puno pokazatelja.
Trebala sam i sama shvatiti.
Možda sam dobra glumica.
Da se bavim glumom umjesto kuhanjem?
Je li ti mama plakala?
Roditelji su jutros držali žlice na očima. Ovako…
Kao Ultraman.
Neću plakati.
Nikad neću plakati.
Ako nećeš plakati ni koriti me, što ćeš onda?
Pa…
Učinit ću…
ovo.
Ovako si me trebala zagrliti u zračnoj luci.
Imaš pravo.
Toliko si toga pretrpjela.
Tjelesno i mentalno.
Hvala.
Samo da znaš,
ravna si kao daska.
Ništa ne osjećam.
O čemu govoriš? Ne dodirujemo se!
Imam veće obline nego što misliš!
Sumnjam.
Hoćeš da se skinem?
-Hajde. -Stvarno hoću.
Tako si mršava.
Ako me sažalijevaš, kupi mi nešto za jelo.
-Imam malu plaću. -A ja sam nezaposlena.
-Da kupimo srećke? -Koliko?
-Može sedam? -Ne.
Neka bude paran broj da ih lakše podijelimo.
Dobro, onda deset!
Dobar prijedlog.
U redu.
SVEUČILIŠNA BOLNICA JEONGHEON
Profesore, stigli su ozlijeđeni iz prometne nesreće.
Vozilo se uspelo na pločnik i udarilo u zgradu.
Kako su pacijenti?
Jedan pacijent ima frakturu zdjelične kosti.
Drugi ima frakturu ključne kosti, a treći kuka.
Da vidim.
Bae Seok-ryu?
Što?
Pacijentica je nedavno bila ovdje.
U SAD-u je operirala rak želuca.
Sjećam se tog neobičnog imena.
Klijent traži novu građevinsku tvrtku?
Zašto?
Želi dati posao poznaniku.
Šurjak
svekrova prijatelja
iz srednje škole
ima građevinsku tvrtku.
Znači, ne poznaju se?
Tako je.
Ali tijekom gradnje
klijenti misle da bismo mogli varati s troškovima.
Kažu da nam ne vjeruju.
Jesu li poludjeli?
Kako onda vjeruju u naš projekt?
Zamijenite ih.
-Što? -Što?
Ispunit ćemo zahtjev klijenta.
Kontaktirajte ih i dogovorite sastanak.
Nazvat ću g. Banga iz Sunjong gradnje i ispričati se.
-Dobro. -U redu.
To je sve za danas.
Samo tako dalje.
Ajme. Inače nikad ne bi to dozvolio.
Danas je jako dobro raspoložen.
Ne, upravo suprotno.
Nešto nije u redu.
Moram te nešto pitati.
Imaš vremena?
Dakle, znao si.
Pitao sam se trebam li te nazvati.
Znao si za njezinu bolest?
Iako si mi sin, ne smijem otkrivati podatke o pacijentima.
Možeš li mi reći je li dobro?
Seung-hyo.
Seok-ryu mi je draga.
Mnogi se neobično ponašaju prema meni, ali ona nije takva.
To sam volio. Bio sam joj zahvalan.
Dovedi Seok-ryu u bolnicu.
I bit će dobro.
Obećavam ti.
Dobro, tata.
-Mi-suk! -Mi-suk.
Jesi li dobro?
Izgledaš tako umorno.
-Uopće nisi spavala, zar ne? -Mi-suk.
Znam za kliniku herbalne medicine.
Pitala sam ih što je dobro za želudac.
Kupus i brokula.
-I korijen lotosa. -Rekla si im?
Da.
Zašto? Nisam to tražila od tebe.
Nije bilo tako.
Rekla nam je da glumimo da ne znamo.
Samo se brinemo.
Bože. Čak si i tražila da glume da ne znaju?
Mi-suk, nije tako.
Samo te želimo utješiti.
Zašto biste me tješile?
Tko kaže da to želim?
Nitko to nije tražio od vas!
Na Mi-suk.
Prolaziš kroz jednu od faza žalovanja.
Ovo je bijes.
To je očekivano i prirodno.
Prava si mustra!
Sad ćeš se hvaliti kako si pametna?
Dobro, budi bijesna. Ljuti se koliko želiš!
Iskali se na nama!
-Što? -Slobodno.
Prijateljice smo ti.
Prijateljice?
Pa što?
Smiju li se prijatelji ovako ponašati?
Ne obraćajte mi se ako niste to i same doživjele.
Imaš pravo. Nismo.
Ali znamo. I mi smo roditelji.
Znamo da bi radije bolovala umjesto Seok-ryu.
I znamo koliko kriviš sebe.
Da, Mi-suk.
Izvana glumiš čvrstoću, ali znamo koliko si osjetljiva.
Znamo koliko si krhka.
Bože.
Što da radim sa Seok-ryu?
Nisam ni znala da je bolesna.
Nikakva sam majka.
Nisam dovoljno dobra da budem majka.
Bože.
-Hej, Mi-suk. -Mi-suk!
Nemoj sebe kriviti.
U redu?
Dobro je.
Samo plači. Isplači se.
SE-HWAN: GDJE SI?
RAK ŽELUCA
STOPA PREŽIVLJAVANJA 78 %
RANO OTKRIVANJE I PREVENCIJA
Bae Seok-ryu.
Izgleda kao da bi mogla jesti kamenje.
Kako se ona razboljela?
Kvragu.
Jesi li dobro? Ozlijeđena si?
Ne, dobro sam. Zamalo.
Ideš u našu teretanu.
Što radiš ovdje?
Nisi na poslu?
Dao sam otkaz.
Ta teretana nije dovoljno dobra za mene.
Shvaćam. Dobio si otkaz.
Ne, nisam!
Otišao sam svojom voljom.
Dobio bi otkaz, pa si ga prvo dao.
Ne, nije tako!
Poslušaj savjet osobe koja ima više iskustva s radom.
Baci se na koljena i moli za svoj posao.
Zašto?
Nemaš pojma. Zašto se miješaš?
Miješam?
Nikad to ne radim.
Samo ti dajem savjet nakon onog s trakom za trčanje.
Prebrzo sam trčala.
Hej, koraci su ti predugi!
Ne čujem te.
Optimalan broj koraka je 180 u minuti.
Dakle, broj koraka…
Mislim da me čuješ.
Ajme.
Gospođo Jung.
Gospođo Jung?
Gospođo Jung.
Polako.
-Pazi kad sjedneš. -Dobro.
Jesi li dobro?
Idemo u bolnicu. Trebaš na rendgen.
U redu je.
Tko bi rekao da ću osjetiti snagu crnog pojasa!
Da imaš crveni pojas, znao bi kako izbjeći udarac.
Imaš što protiv bolova?
-Nemam. -Pričekaj, idem kupiti.
Ne treba, samo sjedni na tren.
Možda imam kod kuće.
Stvarno sam dobro.
Nisam tako slab.
Nisam to ni rekla.
Smijem li te pitati zašto si plakala ondje?
Zašto pitaš za dozvolu ako si već postavio pitanje?
Imaš pravo.
Radi se o tome
da je ovo popularno mjesto za slušanje tuđih problema.
Već sam bio ovdje s nekim.
S kim? S Choi Seung-hyo?
Kako si znala?
Mjere sigurnosti su nikakve.
Ne čudim se.
Znaš,
ne radi se o meni, nego o mojem prijatelju.
Taj prijatelj ima blisku prijateljicu.
Najbolji su prijatelji od djetinjstva.
A prijateljica je dugo živjela vani.
Shvaćam.
Ali
prijateljeva prijateljica…
operirala je rak…
prije tri godine.
A prijatelj je
to doznao tek nedavno.
Sigurno mu je jako teško.
Ali
ona se pretvara da joj nije teško.
A mene to ubija.
Ne govorim o sebi.
O prijatelju. I njegovoj prijateljici.
Kako zbunjujuće!
Nije stvar u meni, nego u prijateljevoj prijateljici.
Bez brige.
Ovaj ću put pojačati mjere sigurnosti.
Pa…
Tko bi rekao da je Seok-ryu bolesna.
Na svojem poslu
viđam mnoge bolesne.
I ljude na rubu smrti.
Ali…
nisam mogla ni zamisliti da bi Seok-ryu mogla biti među njima.
Rekla sam da neću plakati, ali ne mogu stati.
Ovdje možeš plakati.
Što?
Plači ovdje u tajnosti.
A onda se još više nasmiješi.
Pođite zajedno na piće.
Popričajte, zabavite se, budite zajedno.
Biti s nekim tko se čudesno oporavio
samo je po sebi čudo.
I Yeon-du znači to za mene.
-Yeon-du? -Da.
Bilo je to prije dvije godine.
Pogledao sam mobitel nakon intervjua.
Imao sam više propuštenih brojeva s istog broja.
Nazvao sam, pa su mi rekli
da je to bolnica.
To je ona?
Moje dijete.
Imam dijete.
Gdje je?
KANG YEON-DU DO HYEON-WOO
NA OPERACIJI
Yeon-du
čudesno je preživjela nesreću i vratila mi se.
Dan-ho…
Znam koliko je dragocjeno svako obično jutro.
Buditi je svakog jutra.
Davati joj doručak,
zajedno juriti u vrtić
kako ne bi zakasnila.
I gledati je kako mi maše
dok ulazi u vrtić.
Takvi obični dani.
I ti bi trebala…
Rekao si da je u redu plakati.
Zašto se ti onda suzdržavaš?
Čuvat ću tajnu.
Nema smisla bježati. Živim u susjedstvu.
Oprosti.
Zaboravila sam na zajednički ručak.
To je u redu.
Možemo večerati zajedno.
Valjda starim.
Prije nisam tako griješila.
Što? Baš slatko.
Hvala.
Seo Hye-suk posve se promijenila.
Što je ovo?
Vino Chablis. Dobro je, zar ne?
Baš dobro.
Što se mene tiče,
naviknuta sam na epitete kao što su „prelijepa” i „kul”.
Ali „slatka”? Ni to nije loše.
Živjeli.
Stvarno je dobro.
O čemu si želio razgovarati sa mnom?
Pa…
Jesi li razmislila o mojoj ponudi?
Razumijem.
To?
Što je ovo?
Otkud ti ovdje?
Moram ti nešto reći.
Kako to misliš? Uzeti slobodno?
Tako kako sam i rekao. Pretjeruješ.
Ne pretjerujem. Stvar je funkcionirala.
Da.
„Žena od vjetra koja je prešla Saharu.”
„Afrički jezik Ministarstva.”
Ajme. Nađi mi sve one koji su mi dali takve nadimke.
Naučit ću ih pameti.
Opravdala si svoja imena
time što si na terenu više od 20 godina.
Uzmimo stanku.
Da možemo jesti i piti čaj kad poželimo.
Znam da se brineš.
Ali želim ostati aktivna. Još me godine dijele do mirovine.
Razgovarat ću s ministrom da vidim kamo će me poslati.
Ti…
Ne možeš ići.
Što?
Naime…
Nećeš biti imenovana.
Valjda nema odgovarajućih mjesta.
Pričekat ću.
Pristajem na sve države.
-Kad se otvori mjesto… -Nema smisla čekati.
Shvaćaš što želim reći, zar ne?
Da uzimam plaću iako nemam nikakvog posla?
-Nemoj… -Čut ćeš uskoro.
Zatražit će da odstupiš.
Ti si se složio?
To je zajednička odluka.
Svakako.
Morat ću je prihvatiti.
Ljutiš se na mene?
Ne.
Zašto me onda nisi zvao?
Bio sam u gužvi.
Lažeš. Izbjegavaš me.
Znam, zbog raka.
Neugodno ti je gledati me.
Ne znaš trebaš li me tješiti ili hrabriti.
Ne znaš što bi mi rekao.
Tako je i kod mene doma.
Mama plače, a tati je teško.
Čak i Dong-jin problijedi od straha.
Oko mene hodaju kao po jajima. Baš je nelagodno.
Znala sam da će biti tako.
Zato nisam nikome rekla.
No nitko ne shvaća koliko sam obazriva bila.
Da, baš!
Seok-ryu, tvrdiš da si nam tajila zbog nas?
Ne, mislila si samo na sebe.
Kukavica i bijednica.
Molim?
Slaba si i dvolična.
Hej.
Ti…
Povrijedila si ljude koji te vole.
Učinila si nezamislivo.
Svojoj mami, svojem tati, meni.
I sebi.
Ti…
U najusamljenijem i najtežem trenutku,
osamila si se.
Seok-ryu.
Kad je doista teško,
oslanjaš se na ljude najbliže sebi.
A što da sam se oslonila?
Bi li to nešto promijenilo?
Osim mene, patili biste i vi.
Ako bih pala, i vi biste se srušili kao domino.
Koga briga ako padnemo i kako se sve sruši?
Možemo zajednički pasti.
A onda bismo ustali.
Ne znam kako bih to učinila.
Jednostavno sam takva, što da radim?
Ti si to učinila za mene!
Kad je moja mama otišla u Afriku,
a ja morao zbog ozljede odustati od plivanja,
bila si ondje za mene.
Bila si uz mene.
Hej.
To je…
To je drukčije.
A meni ne želiš dati šansu da učinim isto?
Sve si to učinila za mene.
Zašto ne želiš da ja to učinim za tebe?
Dosta.
Prestanimo.
Seok-ryu. Opet bježiš?
Stani!
Stani, rekoh!
Trebao sam i ja isto postupiti.
Baš kao i ti,
trebao sam vikati i bjesnjeti.
Trebao sam biti iskreniji.
Tada,
je li Seok-ryu…
trpjela jake bolove?
Hrabro je sve istrpjela.
Nisam mislila da će alkohol biti gorak.
Dobro je.
Možemo popiti bocu
i otići na spavanje.
Dušo.
Stalno razmišljam o svemu lošem što sam učinila Seok-ryu.
Kad je imala tri godine,
Dong-jin je plakao noću.
I ona se probudila i počela plakati.
Prekorila sam je.
„Velika si curica. Zašto plačeš?
Zašto me i ti gnjaviš?”
Bila si mlada.
Nisi znala.
Ipak…
Nisam smjela.
Mislim da sam joj ja ovo skrivila.
Izgovor je bio da se brinem za Dong-jina.
Previše sam je zanemarila.
Ali
tako se dobro podigla na noge.
Istina.
Naša kći
nikad nam nije stvarala probleme.
Sigurno se morala jako mučiti.
Bila je pod takvim stresom.
A ja sam se samo hvalisala drugima.
Nisam joj pružala potrebnu potporu.
Toliko se bojala da je ovakvu grozotu
sama istrpjela.
Najviše sam kriv ja.
Restoranu ionako nije bilo spasa. Zašto sam se toliko trudio?
Nisam se bavio obitelji.
Sve sam prebacio tebi.
Osjećam se grozno zbog onoga što sam joj učinila. Što da radim?
Tako mi je žao.
Žao mi je.
Žao mi je tebe.
I žao mi je Seok-ryu.
Dušo, što da radimo?
Tako mi je žao.
Žao mi je.
Tako…
Žao mi je.
Dušo, što da radimo?
Zbog dugog jezika ne mogu ni pozdraviti Yeon-du.
Sve se to dogodilo jer imam puno briga.
Zbog toga je izbio kratki spoj.
Sad ćemo ugasiti požar.
Moram ga ugasiti.
Zašto se sakrila?
Igra se skrivača?
-O čemu pričaš? -Mo-eum se sakrila kad nas je vidjela.
Vidjela sam je.
Kasnimo. Yeon-du, hoćemo li trčati?
-Da. -Priprema, pozor, sad!
Bit ću brža!
Hej, Seok-ryu.
Seok-ryu?
Ostavila je mobitel. Kamo je otišla?
BOLNICA JEONGHEON BAE SEOK-RYU, STIGLI SU REZULTATI BIOPSIJE
Tada,
je li Seok-ryu
trpjela jake bolove?
Hrabro je sve istrpjela.
Barem…
Tako sam mislio.
Poslije operacije,
nakon godinu dana…
oboljela je od depresije.
Depresije?
Nisam znao.
Sama je trpjela.
Oprezno!
Da, gospodine!
Budite oprezni.
G. Choi, možete doći?
Objasnite ovo.
Svakako.
Evo.
Ovo nije obična građevina.
I mislio sam da će biti problema.
Poslat ću vam detaljan tlocrt i dodatna objašnjenja.
Bili bismo zahvalni.
A ono područje, pogledate li…
Samo trenutak.
Bok, Mi-suk.
Što? Seok-ryu?
ŠKOLA KUHANJA HYEREUNG
KAVA I PIVO
Ozbiljno?
Hej, Seok-ryu!
Choisseung?
Što radiš?
Kako si znao gdje sam?
Odeš li nekamo, moraš reći ljudima!
Kako možeš nestati bez mobitela?
Pa…
Smeta mi pri meditaciji i razmišljanju…
Šališ se?
Znaš li koliko sam te dugo tražio?
I kako su svi zabrinuti?
Došla sam ovamo jer sam nezadovoljna, dobro?
I ja moram disati.
Hej.
A ja se zbog tebe gušim.
Koliko si dugo namjeravala tajiti?
Koliko bi skrivala?
Opet želiš o tome? Nije ti već dosta?
Govorim o emocionalnoj, a ne tjelesnoj boli.
Patila si…
od depresije.
Zašto mi nisi rekla?
Gdje si to čuo?
Bio si kod Hyeon-juna?
Stvarno, što je s tobom?
Jesi li poludjela?
Zašto se tako ponašaš?
Koliko toga kriješ u svojem sićušnom tijelu?
Dosta. Odlazim.
Hej!
Što radiš?
Zaboga, što ti je?
Hej!
Čekaj! Što radiš?
Što to radiš?
Jesi li poludio?
Što radiš, blesane?
Rekla si da si nezadovoljna. Je li ti bolje?
Hej!
Da, samo viči tako.
Sve držiš u sebi.
Izbaci to.
U sebi nosiš gorčinu.
I zato…
nemoj pokušavati sama nositi to breme!
Izbaci sve iz sebe.
Zašto vičeš na mene?
I stalno si ljut na mene?
Pa ja sam bila bolesna.
Meni je najgore.
A ti me stalno koriš?
Nisam ljut na tebe.
Ljut sam na sebe.
Kad sam čuo da si bolesna, razmišljao sam.
Nisam shvatio
da tražiš pomoć.
Slala si signale da ti nije dobro.
Ali nisam to ni vidio ni čuo.
Premda sam to znao,
svašta ružno sam ti rekao.
Osjećao sam se bijedno i nezadovoljno. Osjećao sam se užasno.
Zašto nisi napisao poruku?
Žao mi je.
Ignorirao si moje pozive.
Žao mi je.
Nisam mogla nikome reći!
Znaš li koliko sam se bojala sama?
Zašto si to učinio?
Bojala sam se da će se roditelji srušiti od šoka ako im kažem!
Kad sam ovo odlučila glava mi je bila puna svega.
Stoput sam mislila trebam li ti reći ili ne.
Ništa ne znaš!
Ne znaš kako se osjećam!
Izvoli.
Najbolje je mlijeko s bananom.
Kao kad smo kao klinci odlazili na kupališta.
Hej, nisi mi još odgovorio.
Kako si znao da sam ovdje?
Prije si uvijek ovamo bježala.
Ali nije dugo trajalo.
Nisi to morao reći.
Istina je da sam bježala.
Bilo je opravdano.
Mama.
Zašto samo on dobiva novi mobitel?
Zašto samo Dong-jin ima novi mobitel?
Bože, nisam imala izbora. Pokvario mu se.
I moj se pokvario. Dvaput.
Ali dala sam ga popraviti!
Rekla sam da ću ti ga kupiti dobiješ li dobre ocjene.
Ali nisi ih dobila.
Najgluplji je u školi, a ipak si mu ga kupila!
Snima odlične fotke.
-Mrak! -Obriši ih ili ću te ubiti.
-Seung-hyo, jesi li dobro? -Da.
Misliš da sam mu ga htjela kupiti?
Ne mogu ga dobiti bez mobitela!
Osim toga, sve je to isto.
Budi više kao Seung-hyo.
Već godinama ima isti mobitel.
A nikad se ne žali.
-Drago dijete. -Mama, slušaj.
Mobitel mu je star.
Ali sve drugo mu je skupo.
Pogledaj. Ova majica?
-Miči ruke s mene. -Više od 100 000 vona!
A nosi čak i strano donje rublje. Pogledaj!
Što radiš?
-Dosta! -Jesi poludjela?
Kako nepravedno!
Samo on dobije moderan mobitel, a ja ne!
Uvijek isto!
Nije pravedno!
Ajme, što joj je?
Želim se vratiti!
Otišla si u školu u odori,
išla na sve satove, a onda pobjegla.
Računa li se to?
Neopravdani sati smanjuju prosjek.
Dobro, zaboravi.
Nisam imala petlje.
Previše si dobra.
Što?
Bila si ljuta i nezadovoljna,
ali nisi htjela zabrinuti roditelje.
Pa je to bio kompromis.
Brat je uvijek stvarao probleme.
Ali ja sam napravila najveći nered.
Gotovo je.
Najviše od svega voljela bih popiti hladno pivo.
Ali ništa od toga.
Baš tužno.
Nazovi.
Koga?
Mojeg tatu.
Dobila si poruku iz bolnice.
Rezultati biopsije.
A to? Mogu to i poslije.
Ne poslije. Sada dok sam ja ovdje.
Sjećaš se kad su mi ugradili sedam vijaka u nogu?
Da. Zašto?
Nešto ti se dogodilo kad si onda udario nogom u krevet?
Što? Nije.
Ali ozljede koljena znaju se ponavljati.
Ako se to dogodi, ideš sa mnom u bolnicu.
Ja nemam pravo glasa?
Počastit ćeš me sokom.
I što još? Kupit ćeš mi stripove.
I oprat ćeš mi masnu kosu.
Glupost.
Možda neću pristati.
Ja bih za tebe.
Tako će biti, što god ti rekla.
Dakle…
Ne brini se da će se nešto dogoditi.
Nazovi ih, a ja ću biti uz tebe.
OTAC
Pozdrav. Ovdje Seok-ryu.
Da.
Oprostite što sam krila.
Dakle…
Čujem da su stigli rezultati.
Da.
Dobro.
Razumijem.
Doviđenja.
Što je rekao?
Ništa posebno.
Samo infekcija. Čista sam.
-Hej, zašto me grliš? -Samo…
Daj da te zagrlim.
Bože.
Ajme.
Gdje si?
Profesore, idete jesti?
Da.
Danas spremaju bibimbap.
Pojest ću odrezak.
Što? Služe odrezak?
Profesore, kamo…
Kantina je ondje.
Profesore?
-Što je ovo? -Doministar i veleposlanica.
-Zar nisu zajedno diplomirali? -Da, bliski su.
Zajedno su bili i u Africi.
Što je s cvijećem?
Tko zna? Puno glasina kruži o njima.
To je javna tajna. Navodno doministar još nije u braku
zato što veleposlanica jest.
Nevjerojatno.
Hej, Mo-eum je učinila isto.
Zar prijateljstvo iskazuješ zagrljajima?
Ja ne.
Rekao sam ti da nismo više prijatelji.
Stigli smo. Baš je brzo kad nema gužve.
Kamo idemo? Prošli smo pored kuće.
Čekaj, kamo idemo? Hej! Kamo idemo?
Noga mi je utrnula.
-Mama. -Da?
Zar moramo sve ovo?
Znam iz iskustva,
zabave iznenađenja traže strpljenje.
-Strpi se. -Kad će doći Seok-ryu?
Hrana se hladi.
-Mi-suk. -Da?
Uz tortu nisu stigle šibice.
Nemoguće.
Ima li tko upaljač?
Možda pijem, ali ne pušim.
Da ponovno počnem pušiti?
Kako je moguće da nemaš upaljač?
Da, ovo je kuhinja!
Imam upaljač za plin.
-Osvijetlit ću. -Gdje je?
-Pomogni mu. -Tako je mračno.
Moje noge.
Stani. Uspori.
-Zašto? -Dobro?
Hej.
Uspjeli smo.
-Vrata su otključana. -Uspori.
ČESTITAMO PROSLAVA POVRATKA SEOK-RYU
Ajme!
-Iznenađenje! -Iznenađenje!
Mama, tata? Što se događa?
Dakle…
Željeli smo ti organizirati zabavu povodom povratka.
Ali već sam duže vrijeme kod kuće.
Baš sladunjavo. Čija je to ideja?
Njegova.
Smiješno.
Što ćeš sada?
Mi-suk, našao sam Seok-ryu.
Da. Ali razmišljao sam…
Možda da joj priredimo zabavu povodom povratka.
Znam da je kasno,
ali nismo proslavili kad se vratila.
Što radiš?
Ovaj, samo…
Samo da objedujemo zajedno.
Puno si hrane pripremio.
-Pa ti si mi rekao. -U redu!
-Dođi. -Sjednimo.
-Sjedni. -Da, sjednimo.
Ajme!
Neka nam chef prezentira večerašnja jela.
Što vam je svima?
Davno je to bilo. Malo sam nervozan.
Samo malo. U redu.
Večeras je glavno jelo
gungjung tteokbokki, prvi put poslužen tijekom dinastije Joseon.
Rižini popečci spravljeni su od smeđe riže izravno iz mlina.
Reducirani su u posebnom umaku
za osobu koju volim najviše na svijetu…
U čast moje kćeri
predstavljam posebno jelo.
Pljesak!
Hvala, tata.
To je jedina vrsta tteokbokkija koju smiješ jesti. Jasno?
U redu.
Ne bojiš se da će se hrana ohladiti? Kakav dug govor!
-Idem jesti. -Čekajte.
I ti trebaš nešto reći.
-Da. -Hej! Ne.
-Dobrodošlica kući. -Brzo.
Reći ću sjedeći.
Obitelj smo.
Obitelj ne dijeli samo dobre trenutke.
Obitelj dijeli i teške, tužne i bolne trenutke.
I zato,
odsada,
nema više tajni.
Nema više.
To nam je obiteljsko geslo.
-Geslo! -Dobro zvuči!
I prijatelji su obitelj!
-Obitelj! -Priključi nam se.
Imamo toliko djece. Četvero.
Oduvijek smo bili obitelj.
Tako je.
Da.
A što je s tortom? Nismo zapalili svijeće.
U redu je. Iznenađenje nije uspjelo.
Pojest ćemo je poslije za desert.
-Da, dobro. -U redu.
Prženi jam. Dobar je za želudac.
Pržit ću ti ga za doručak i večeru.
-Sve pojedi. -Hej.
Pojedi.
Ne razgovaraj tako sa starijom sestrom.
Derište!
-Ne zove se „Hej”. -Imaj poštovanja.
Hajde.
Seok-ryu, pojedi.
-Idemo jesti! -Hvala na hrani!
Hvala na objedu.
Tako sam sita.
Želudac će mi eksplodirati.
-Što? -Što?
Ne, nisam tako mislila.
Hrana je bila ukusna, pa sam se prejela.
To sam htjela reći.
Stvarno, dobro sam. Bez brige.
Preplašila si nas.
-Kaže da je dobro. -U redu.
Sutra dođi na krov.
Bit ću ti osobni trener.
Jesi li lud? Pa neću tebi povjeriti svoje tijelo.
I ja ću ti pomoći.
-Počasni bolničar, Bae Seok-ryu. -Užas!
-Grozno. -Zovi hitne službe.
Dojurit ću brže od bilo koga drugoga.
Sviđa mi se ovakav odnos.
Tata će mi spremati gungjung tteokbokki.
Nije to sve.
Kuhat ću ti što god želiš, tri obroka dnevno.
-Naravno. -A ti?
Sagradit ćeš mi kuću?
Ne nadaj se.
-Dobra ideja. -Seung-hyo.
Vrijedilo je pokušati.
-Mi-suk! -A ti, mama?
Prat ću ti leđa. Sutra idemo u kupalište.
Dobro, idemo.
Hoćeš i ti doći? Kao nekad?
Zašto bih išao s vama? Ne budi smiješna.
Možemo zajedno otići u kupalište.
Razdvojit ćemo se pred garderobom.
-A što si ti mislio? -Da.
Nisam mislio ništa, daj.
Počeo je mucati. Mislio je.
-Zajapurio se. -Istina.
Pustite Seung-hyoa na miru!
-Jesi? Zašto… -Nisam!
-Dolazi ovamo! -Nedužan sam!
Zašto ulazi?
Bolje ti je da sagradiš kuću!
Kasno si došao.
Oprosti. Nisam stigao na ručak.
U redu je.
I ja sam bila u gužvi, pa sam zaboravila.
Dušo.
Moram ti nešto reći.
I ja.
Reci. Moje će potrajati.
Razvedimo se.
Što?
Tražim razvod.
HYEON-JUN
Halo?
Javila si se.
Drago mi je.
Zašto se ne bih javila?
Gdje si?
A gdje bih bio? U hotelu.
Želiš mi nešto reći?
Da.
Vraćam se u SAD.
Mislim
da je ovo posljednji put
da te zovem.
Seok-ryu.
Ovaj…
Toliko sam te volio.
Ali…
Volio sam te na pogrešan način.
Jedino me zanimalo da te podignem na noge.
Nisam pomišljao na to da padnem s tobom.
Tek nakon što sam došao u Koreju…
shvatio sam koga doista trebaš…
i gdje trebaš biti.
Žao mi je.
U ono vrijeme
nisam shvaćao tvoju bol.
Nisam te mogao prihvatiti…
onakvom kakva jesi.
Ne, ja sam bila kriva.
Bolest mi je bila izgovor.
Iskorištavala sam te.
Toliko su me obuzele emocije
da nisam shvatila…
koliko si usamljen.
Seok-ryu,
nemojmo žaliti za druženjem.
Sjećajmo se kako sam ja tebi bio sve
i kako si ti meni bila sve u to vrijeme.
To je dovoljno.
U redu.
Dobro.
Čuvaj se.
I ti.
Bok.
Ideš na posao?
A ti na tečaj?
Prva sam pitala.
Pa ne misliš valjda da već idem kući?
Istina. Nemoj raditi do prekasno.
Nema smisla samo raditi.
Moram se brinuti za svoju tvrtku.
Istina.
Dobro, brini se za nju. Uživaj.
I ti.
Hej, zašto me slijediš?
Ne slijedim te. Idem na posao.
Znam, ali idi drugim putem.
Prije kuhanja, moram malo sama meditirati.
Ti slijediš mene.
Što radiš?
-Hyeong-chan. -Da?
Dođi na trenutak.
Zašto je prijedlog tako tanak?
Jesi li proučio okolno područje?
-A trgovačku četvrt? -Ne još.
Nakon što pripremimo postupak…
Sve radiš krivim redoslijedom.
Moramo uzeti u obzir pravila i tek onda graditi.
Moraš imati brend na umu od samog početka.
Bez toga,
zašto bi klijenti birali nas?
Oprostite. Ispravit ću.
Gospodin Choi danas nije dobro raspoložen.
-Ne… -Na-yun.
Da?
Jesi li provjerila ekonomsku održivost trgovine Misom?
Nisam još.
Odavno sam ti to rekao. Još nisi završila?
Žao mi je.
-Ubrzaj se. -Hoću.
Danas je odlično raspoložen.
Jako je sretan.
Može davati ploda?
Ima i cvjetove?
Naravno.
Naš prijatelj ima puno obveza.
Onda…
Kako mogu slušati stablo?
Kao prvo, treba puno sunca.
Između šest i deset sati dnevno.
I voli toplo okruženje.
Povjetarac može smanjiti dojam visoke razine vlage.
Nemoj opet venuti sam.
Reci mi ako imaš što za reći.
Obećavam
da ću pozorno slušati.
STABLO NARA
Ustaj.
Zašto? Što je sad?
-Moramo ići. -Kamo?
-Nemamo vremena. Brzo. -Ne mogu ovako!
-U redu je. -U odijelu si.
-Što? -Nisam oprala kosu!
Ne moraš.
-Luđače, kamo idemo? -Nemamo vremena.
Hej.
-Dođi. -Zašto smo ovdje?
Što radimo ovdje?
Song Hyeon-jun.
Choisseung.
Čekaj ovdje. Ja prvi.
Nisi me valjda došao ispratiti.
Sa Seok-ryu?
Nisi li mi zato poslao poruku?
Ovdje Song Hyeon-jun.
Letim večeras u 22 h.
Čuvaj Seok-ryu.
Nadao sam se tomu.
Ali tko bi znao?
Otkud ti moj broj?
Dao mi ga je g. Yoon.
Myeong-u, stvarno?
Pozvat ću Seok-ryu da se oprostite.
Ne mogu ti dati puno vremena.
Budi kratak i brz.
I ne pretjeruj.
Imat ću to na umu.
I, hvala ti.
Što si bio uz nju
u ono vrijeme.
Hajde.
Hej, Choisseung.
Sitničaviji sam, nezreliji i nestrpljiviji nego što misliš.
Ali mislim da je ovo u redu.
Izvoli.
Već smo se oprostili. Malo pretjeruje, zar ne?
Ipak, zahvalan sam mu.
Ljepše bih se odjenula da sam znala da idem ovamo.
Užasno izgledam za naš oproštaj.
Prelijepa si.
Nikad nisi ovako zračila.
Hvala.
I hvala ti na svemu.
Hvala tebi.
Hoćemo li se posljednji put rukovati?
Znam da nas gleda, ali mislim da će biti u redu.
Ma daj.
Budi sretna.
Nemoj se opet razboljeti.
I ti.
Upoznaj nekoga dobrog.
Izgleda da ti već jesi.
Stvarno mi ide na živce.
Ali dobar je.
Idem.
Što radiš?
Vruće je.
Možeš li mi ga pridržati?
Što sam ja, vješalica?
Samo učini to, može?
Ostani tako na tren.
UKRCAVANJE PUTNIKA
LOS ANGELES
Dugo sam plakala tog dana uz Seung-hyoovu pažljivost.
Nakon nekog vremena
pokazala sam otečene oči
i izašla s njim.
MEDVJED U SPILJI
ULAZ U SPILJU
Prijevod titlova: Vedran Pavlić