LOVE NEXT DOOR
Vad är det här?
Det är nog Hye-suks saker.
Vad är det här? Allt är på engelska.
Bär hon runt på den här för att skryta om att hon kan läsa den?
Vilken snorunge.
"Den…"
Var är Seok-ryus gamla elektroniska ordbok?
Varför har hon så mycket medicin?
Är allt vitaminer? Vad är det här?
Fan. Det står också på engelska.
HYE-SUK
Din snorunge. På tal om trollen.
Hej, Hye-suk.
Va? Är Seung-hyo sjuk?
Tack så mycket.
Han är sjuk.
Men hur kan jag laga gröt? Jag har aldrig provat.
Du gjorde ett bra val. Han blir alltid sjuk den här tiden.
-Jaså? -Ja.
Alltid på sommaren, inte vintern.
Han hade 40 graders feber en gång.
Geun-sik och jag bar honom till din mans sjukhus.
Jag höll på att glömma.
Du la en engelsk tidning i min väska.
En tidning?
Det har jag inte gjort.
Du tog den nog.
Varför skulle jag ta den? Det är meningslöst.
-Vi borde prata. -Vi pratar senare.
Seok-ryu är nog därinne.
-Är Seok-ryu här? -Ja.
Hur länge tänkte du dölja det?
Seung-hyo.
Jag fattar inte!
Hur kunde du gå igenom nåt sånt utan att berätta det för nån?
En magcanceroperation är allvarligt. Hur kunde du inte berätta det?
Vem har cancer?
Jag hörde allt utanför.
Magcancer?
Vem har cancer?
Är det du?
Är det verkligen du?
Seok-ryu, vi åker till sjukhuset.
-Hye-suk, ring din man. -Okej.
Säg att vi kommer nu direkt.
-Okej. -Jag mår bra.
Jag måste inte åka.
Vad menar du? Varför inte?
Seung-hyo, hämta bilen. Vi måste till sjukhuset.
Nej, mamma. Jag mår bra.
Jag har redan opererats. Jag mår bra.
Vad pratar du om? När då?
För tre år sen.
För tre år sen? Men då var du i USA.
Lägg av.
Varför visste inte jag om det?
Är det sant?
Verkligen?
Jag är så ledsen, mamma.
Seung-hyo, visste du?
Har ni båda ljugit för mig den här gången också?
Nej, jag visste inte. Jag fick precis veta.
-Mamma! -Mi-suk!
Är du okej?
-Mi-suk. -Mamma!
-Vart ska du, Mi-suk? -Mamma!
-Mi-suk!
Seung-hyo.
Mamma! Lyssna på mig!
Jag kan förklara allt.
Okej? Snälla, mamma!
-Snälla, sluta. -Älskling.
-Ja? -Älskling, hon har cancer.
Vad pratar du om?
Vad sa din mamma?
Hon hade magcancer.
Hon opererades för tre år sen utan att säga det.
Det är löjligt.
Seok-ryu.
Det är väl inte sant?
Det är inte sant, eller hur?
Det här är… Nej. Glöm det.
Vad i hela friden säger du?
Seok-ryu. Det här är ett skämt, va?
Varför skämtar du om nåt så allvarligt?
Mamma!
Var det därför du inte ville gå till badhuset?
Mamma, det här…
Det kommer att blekna.
De sa att det knappt kommer att märkas sen.
Vad är det för tabletter?
Varför så många?
-Är det för att du är sjuk? -Nej.
Jag är inte alls sjuk nu.
Varför har du så många då?
De är bara levertillskott, probiotika och vitaminer.
Berätta sanningen och utelämna ingenting.
Vad hände med dig?
För tre år sen
gjorde jag en hälsokontroll i USA.
Jag fick diagnosen magcancer.
Jag opererades, och det var stadium 2.
Jag fick kemoterapi som försiktighetsåtgärd.
Men jag övervann det. Jag mår fullständigt bra nu.
Var det därför ni bröt förlovningen? För att du var sjuk?
-Jag ska döda den jäveln! -Nej, det var inte så.
Han stannade hos mig när jag var sjuk.
Han tog ledigt från jobbet.
Och…
…jag ville inte att han skulle lida mer.
-Så jag ställde in bröllopet. -Är föräldrar ett skämt för dig?
Hur…
Hur kunde du dölja nåt sånt här för oss?
Det var inte tanken.
Jag ville få behandling i USA.
-Ni hade blivit oroliga. -Det kvittar om det var i USA.
Om ens barn är sjukt,
skulle en förälder åka till månen eller Mars för dem.
Hur vågar du vara så arrogant och låtsas att det för vår skull?
Mamma.
Lyssna.
Du var en del av mig en gång.
När du var i min livmoder, åt du maten jag åt.
Du drack vattnet jag drack medan du växte.
Jag hade värkar i 20 timmar innan ett akut kejsarsnitt.
Hur kunde du inte berätta att du var sjuk?
Varför fick jag inte veta?
Jag är ledsen, mamma.
Pappa, jag är ledsen.
Du borde ha sagt det.
Du borde ha berättat vad som hände.
Oavsett hur värdelösa föräldrar vi är,
borde vi ha fått veta.
Hon anser sig vara bättre, hon ser inte oss som föräldrar.
Nej, säg inte så.
Jag kunde bara inte säga det. Jag klarade inte av det.
Jag ville berätta för er när jag blev frisk.
Det var så det var.
Jag gjorde fel, mamma. Jag är ledsen.
Jösses.
Mamma.
Seok-ryu.
Mår du verkligen bra nu?
Det är väl inga problem?
Jag är frisk nu. Jag mår bra.
Du behöver inte oroa dig.
Okej.
Det får duga.
Det duger.
Drick lite vatten.
Choisseung skulle ge mig nåt…
Prata med honom senare!
Folk kommer att prata om de ser dig här.
Mamma.
Skäms du över mig?
Det stämmer. Jag vill inte ens se ditt ansikte.
Du sover hela dagen och tramsar runt som en idiot.
Har du inte undrat
om jag hade sömnbrist?
Eller hur lite kul jag måste ha haft de senaste åren som tramsar så?
Alla har det svårt. Du är inte speciell.
Försök själv att ha barn.
Se hur du behandlar ditt sjuka barn.
Tar du hans sida igen?
Är sjukdom en stor grej?
Var är min Seok-ryu?
Varför skulle hon få cancer?
Varför skulle hon bli sjuk så där?
Det borde ha varit jag.
Allt hon gjorde var att jobba hårt. Hon gjorde inget fel.
Stackars barn.
Herregud.
Herregud…
Nej, min stackars flicka.
Seok-ryu.
Vad ska jag göra? Min stackars flicka.
Seung-hyo.
Vad är det?
Det är gröt.
Du mådde inte bra, så jag bad Mi-suk att laga den.
Jag fattar inte vad som hände.
Gick du in i mitt rum innan?
Ja.
Lämna den bara här. Jag äter senare.
Jag värmde den. Innan den svalnar…
Okej.
Vila dig.
Men visste du verkligen inte?
Du åkte till USA på affärsresa för tre år sen.
Träffades ni inte då?
Jag är nära kyrkan, jag är nästan framme.
Vad nu då?
MO-EUM
-Hej. -Hej, Seung-hyo.
-Du är visst i USA. -Hur visste du det?
Tant Mi-suk sa det.
Det är toppen.
Kan du hälsa på Seok-ryu när du är där?
Jag når inte henne, hon är så upptagen.
Tror du att jag har tid över?
Var inte sån. Hälsa på henne.
Ni är i samma värld nu.
Det är sex timmars flygresa från New York till Kalifornien.
Jag förstår. Det är nästan ett annat land.
Det är nog olika världar.
Okej? Bra. Hejdå.
På den tiden…
…borde jag ha sprungit till Seok-ryu.
Och sagt att hon såg smal
och trött ut.
Jag borde ha frågat om hon mådde bra.
KONFERENSRUM
Kan du visa skärmen där bak?
Titta på dokumenten.
Skapa nya planritningar för att undvika byggfel.
-Okej. -Dessutom…
BAE SEOK-RYU
Har landskapsplaneringen påbörjats?
Ja.
HEJ, ÄR DU I USA? VARFÖR RINGDE DU INTE?
Dela kvantitetsförteckningen när designen är klar.
-Blir det problem med tidsplanen? -Nej.
Choi Seung-hyo är en riktig kapten.
Förstår ni? Ute på havet, hamnar vi inte vilse med honom!
Han visar vägen för oss.
Allt är tack vare honom. Vet ni det?
-Du är full. -Hallå.
Vem är det? Vem ringer så sent?
SEOK-RYU HUR ÄR DET? DU MÅSTE VARA UPPTAGEN
Det är inget.
Du gillar torkad sej.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN, CHOISSEUNG
TACK
Men jag var feg,
och då när jag inte svarade,
var hon sjuk.
Utan att nån visste
och ensam under en lång tid.
När jag skadade mig,
var Seok-ryu den enda
som drog ut mig ur min grotta.
Men,
hon skickade alla signalerna i mörkret,
och jag missade alla.
EPISODE 10 BEAR IN THE CAVE
Vad gör du?
Hej.
Gör du gröt?
Ja.
Ta de här.
Hur kom du på att frysa dem?
Hon blir ledsen om hon ser att våra ögon är svullna.
Ja.
Vad gör ni två?
Älskling, gröten.
-Den kokar över. -Jösses.
Jag slösade nästan bort all god gröt.
Jag lagar gröt med havsöron.
På grund av mig?
Jag måste inte äta gröt.
Du borde äta lättsmält mat. Du satte nästan havsöron med ris i halsen.
Jag fick bara nåt i halsen då.
Jag åt tteokbokkin du gjorde senast.
Du har rätt.
Varför åt du den? Du borde ha sagt nej.
Det är gott. Varför inte?
Pappa, jag mår bra. Oroa dig inte.
Men var försiktig.
Låt mig följa med till läkaren nästa gång.
Varför? Du behöver inte följa med.
Okej, du får följa med.
Pappa, gröten.
Jösses! Jag sänkte värmen, men den kokar ändå över.
Jag brände bottnen.
Men den är ändå god.
Hej.
Vad menar du?
Har Seok-ryu cancer?
Jag hörde det själv, men jag tror det ändå inte.
Jag vet inte hur det hände.
Lägg på. Jag ska ringa Mi-suk.
Låt bli.
Låt det vara tills hon berättar själv.
Låtsas att du inte vet.
Hur då?
Du kanske kan göra det, men inte jag!
Jag går hellre och tröstar henne.
Tänk så jobbigt hon har det nu!
Hennes dotter har cancer.
Mamma, vad sa du precis?
Seok-ryu, din knäppa…
-Hur kunde du dölja det? -Ja, jag dolde det.
Jag sa inget. Jag höll det hemligt.
Vad fan?
Tror du att jag är snäll om du erkänner?
Var inte snäll.
Vad gör du? Anger du dig själv?
Jag förtjänar att bli utskälld.
Så gör så mycket som du vill.
Nej.
Jag gör inget som är lätt.
Du kvalificerar inte som hjälte. De vill få saker serverade.
Du har rätt.
Jag kvalificerar inte.
Jag räddade inte dig.
Varför säger du plötsligt nåt sånt?
En tteokbokki-fanatiker som plötsligt inte äter stark mat.
Du drack alkoholfri öl.
När man tänker på det, fanns det många ledtrådar.
Jag borde ha förstått det. Fan.
Jag är kanske bra på att skådespela.
Ska jag satsa på det istället för matlagning?
Grät din mamma mycket?
Mina föräldrar hade skedar på ögonen så här i morse.
De liknade Ultraman.
Jag gråter inte.
Jag gråter aldrig.
Vad ska du göra om du inte gråter eller blir arg?
Tja…
Jag ska…
…göra så här.
Du borde ha kramat mig så på flygplatsen.
Du har rätt.
Du har fått utstå så mycket.
Fysiskt och psykiskt.
Tack.
Bara så du vet,
du är verkligen platt.
Jag känner ingenting.
Vad pratar du om? Vi rör inte varandra!
Jag är kurvigare än du tror!
Det tvivlar jag på.
Ska jag klä av mig?
-Gör du det. -Jag gör det.
Jag menade att du är för smal.
Bjud på nåt gott om du tycker synd om mig.
-Jag har dålig lön. -Jag är arbetslös.
-Ska vi köpa lotter? -Hur många?
-Vad sägs om sju? -Nej.
Vi tar ett jämnt nummer. Det är enklare att dela.
Okej, vi köper tio!
Det låter bra.
Okej, då.
JEONGHEONS UNIVERSITETSSJUKHUS
Professorn, det kom precis in personer från en bilolycka.
Bilen kraschade in i en byggnad.
Hur mår patienterna?
Röntgen visar en bäckenfraktur hos en patient.
En har nyckelbensfraktur, och en har höftfraktur.
Låt mig se.
Bae Seok-ryu?
Va?
Patienten var här för några dagar sen.
Hon opererades för magcancer i USA.
Jag kom ihåg hennes unika namn.
Bad kunden om en ny entreprenör?
Varför?
Han vill att en bekant gör det.
Svågern
till hans svärfars
gymnasieklasskamrat
har en byggnadsfirma.
Är inte det en främling?
Jo.
Men under byggarbetet,
tror kunden att vi kan röra till kostnaderna.
De litar inte på vårt val.
Är de galna?
Varför litade de på oss för designen då?
Ändra det åt dem.
-Va? -Va?
Vi borde göra som kunden vill.
Ta numret, ring och boka ett möte.
Jag ringer herr Bang på Sunjong Bygg och ber om ursäkt.
-Ja, herrn. -Okej.
Då avslutar vi mötet.
Fortsätt med ert arbete.
Oj. Vanligtvis skulle han aldrig tillåta det här.
Han måste vara på riktigt bra humör.
Nej, det är tvärtom.
Det är nånting med honom.
Jag måste be om sak.
Är du ledig?
Så du visste.
Jag funderade på om jag skulle ringa dig eller inte.
Känner du till hennes sjukdom?
Även om du är min son, kan jag inte ge ut patientinformation.
Kan du bara säga om hon mår bra?
Seung-hyo.
Jag har alltid tyckt om Seok-ryu.
Många känner sig obekväma kring mig, men aldrig hon.
Jag älskade det med henne. Jag var tacksam.
Ta med Seok-ryu till sjukhuset.
Jag kollar om hon är okej.
Jag lovar dig.
Okej, pappa.
-Mi-suk! -Mi-suk.
Mår du bra?
Du ser så sliten ut idag.
-Du har inte sovit, eller hur? -Mi-suk.
Jag känner till en örtmedicinklinik.
Jag frågade vad som är bra för magen.
Kål och broccoli.
-Och lotusrot är jättebra. -Berättade du för dem?
Ja.
Varför gjorde du nåt som jag inte bad om?
Det är inte så.
Hon bad oss att låtsas som att vi inte visste.
Vi är bara oroliga.
Jösses. Bad du dem att låtsas att de inte visste?
Mi-suk, det är inte så.
Vi ville bara trösta dig.
Varför skulle ni trösta mig?
Vem sa att jag ville det?
Ingen bad er om det!
Na Mi-suk.
Du är i ett av de fem stadierna av sorg.
Du går igenom ilska.
Det är förväntat och naturligt.
Du är verkligen speciell.
Vill du skryta om hur smart du är just nu?
Visst, bli arg bara. Var så arg du vill!
Ta ut det på oss!
-Va? -Det får du.
Vi är dina vänner.
Vänner?
Jaha?
Får vänner lov att gå över gränsen så här?
Prata inte med mig om ni inte har upplevt det förut.
Du har rätt. Det har vi inte.
Men vi vet. Vi är också föräldrar.
Vi vet att du hellre skulle lida i Seok-ryus ställe,
och hur mycket du skuldbelägger dig.
Ja, Mi-suk.
Du är tuff på utsidan, men vi vet hur känslig du är.
Vi vet hur ömtålig du är.
Jösses.
Vad ska jag göra med Seok-ryu?
Jag visste inte ens att hon var sjuk.
Jag är ingen mamma.
Jag är inte kvalificerad att vara mamma.
Jösses.
-Så, Mi-suk. -Mi-suk!
Nej, lägg inte skulden på dig själv.
Okej?
Det är okej.
Gråt bara. Gråt ut allt.
SE-HWAN: VAR ÄR DU?
MAGCANCER
ÖVERLEVNADSGRAD 78 %
TIDIG UPPTÄCKT ÄR AVGÖRANDE
Bae Seok-ryu.
Hon ser väldigt stark ut.
Hur kunde hon bli sjuk?
Fan också.
Är du okej? Är du skadad?
Nej, jag är okej. Jag skadades nästan.
Du är medlem på gymmet.
Vad gör du här?
Borde inte du jobba?
Jag slutade.
Stället var inte stort nog för nån som jag.
Jag förstår. Så du fick sparken.
Nej, det fick jag inte!
Jag slutade självmant.
Du skulle få sparken, så du slutade först.
Nej!
Ta det här rådet från nån som har mer arbetslivserfarenhet.
Gå ner på dina knän och be om att få tillbaka jobbet.
Varför skulle jag?
Du vet inget. Varför lägger du dig i?
Lägger mig i?
Det gör jag aldrig.
Jag ger dig bara råd efter vad du gjorde med löpbandet.
Jag sprang för fort då.
Du har för långa steg!
Jag hör dig inte.
Det bästa takten för löpning är 180 bpm.
Så vilken takt…
Jag tror att du hör mig.
Jösses.
Fröken Jung.
Fröken Jung?
Fröken Jung.
Långsamt.
-Sätt dig försiktigt. -Okej.
Är du okej?
Vi åker till sjukhuset. Du behöver nog röntgas.
Det är okej.
Tänk att jag skulle få känna på ett svart bälte.
Du hade kunnat undvika det om du hade rött bälte.
Har du värktabletter?
-Nej. -Vänta här. Jag ska köpa lite.
Det är okej, sätt dig ner en stund.
Jag har kanske hemma hos mig.
Jag är faktiskt okej.
Jag är inte så svag.
Jag sa ingenting.
Får jag fråga varför du grät därborta?
Varför frågar du om du får fråga när du redan har gjort det?
Du har rätt.
Saken är…
…att det här är en populär plats för att lyssna på problem.
Jag har redan haft nån här.
Vem? Choi Seung-hyo?
Hur visste du det?
Säkerheten här är inte så bra.
Då förstår jag.
Du förstår,
det handlar om en vän, inte mig.
Min vän har en riktigt nära vän.
De har varit bästa vänner sen de var barn.
Vännen bodde utomlands länge.
Jag förstår.
Men…
…min väns vän…
…blev opererad…
…för cancer för tre år sen.
Och min vän
fick precis veta det.
Din vän måste ha det riktigt jobbigt.
Men…
…hon låtsas som att hon inte har det.
Men det tar kål på mig.
Jag menar, jag pratar inte om mig.
Det är min vän. Och min väns vän.
Varför är det så förvirrande?
Det handlar inte om mig, utan om min väns vän.
Oroa dig inte.
Jag ser till att säkerheten är bättre nu.
Jaha…
Jag fattar inte att Seok-ryu är sjuk.
På grund av mitt jobb,
träffar jag många sjuka människor.
Människor som är nära döden.
Men…
…jag trodde aldrig att Seok-ryu kunde vara en av dem.
Jag skulle inte gråta, men jag kan inte sluta.
Du får gråta här.
Va?
Gråt lite här i hemlighet.
Sen ler du ännu mer efteråt.
Dela en dricka med henne.
Prata, ha kul, och bara var med henne.
Att vara med nån som mirakulöst återvände
är i sig själv ett mirakel.
Det är precis vad Yeon-du betyder för mig.
-Yeon-du? -Ja.
Det var för två år sen.
Jag tittade på telefonen efter en intervju.
Jag hade flera missade samtal från samma nummer.
Jag ringde tillbaka och de sa
att det var sjukhuset.
Är det hon?
Mitt barn.
Jag har ett barn.
Var är hon?
KANG YEON-DU DO HYEON-WOO
OPERERAS
Yeon-du…
…överlevde mirakulöst och kom tillbaka till mig.
Dan-ho…
Så jag vet hur värdefull varje vanlig morgon är.
Att väcka henne varje morgon,
ge henne frukost,
springa till förskolan
så att hon inte bli sen,
och se henne vinka hejdå till mig
när hon går in.
Såna vanliga dagar.
Så du borde också…
Det var okej att gråta.
Varför håller du det inne?
Jag ska hålla det hemligt.
Vad är poängen med att sticka? Vi är grannar.
Ursäkta.
Jag glömde att vi skulle äta lunch ihop.
Det är okej.
Vi kan äta middag istället.
Jag börjar bli gammal.
Jag har aldrig gjort såna misstag.
Det är gulligt.
Tack.
Seo Hye-suk gör saker som hon inte brukar.
Vad är det här?
Chablis. Gott, eller hur?
Det är så gott.
När det gäller mig,
brukar jag höra adjektiv som "vacker" och "cool".
Men "gulligt"? Det är inte heller fel.
Skål.
Det är riktigt gott.
Vad ville du diskutera med mig?
Jo…
Har du funderat på mitt erbjudande?
Jag förstår.
Det där?
Vad är det här?
Varför kom du hit?
Jag ville säga en sak.
Vad menar du? Ta ledigt?
Det är som det låter. Du har överdrivit.
Jag har inte överdrivit. Jag bara jobbade.
Visst.
"Vindens kvinna som korsade Saharaöknen."
"Departementets afrikanska tunga."
Jösses. Hämta alla som gav mig de där namnen.
Jag ska lära dem.
Du levde upp till dina namn
genom att vara på fältet i över 20 år.
Nu tar vi en paus.
Låt oss äta och dricka te när vi vill.
Jag vet att du är orolig.
Men jag vill vara kvar i tjänst. Jag är år från pensionering.
Jag ska prata med ministern själv och fråga vart jag ska åka.
Du…
…kan inte åka.
Va?
Eftersom…
…du inte omplaceras.
Det finns säkert inga lämpliga tjänster.
Då väntar jag.
Det kvittar vilket land det är.
-När det blir en plats ledig… -Du behöver inte vänta.
Du förstår väl vad jag menar?
Ska jag bara ta emot lön medan jag väntar, utan jobb?
-Säg inte… -Du får snart besked.
Du blir ombedd att säga upp dig.
Var du med på det?
Organisatoriskt beslut.
Visst.
Då måste jag acceptera det.
Du är arg på mig, va?
Nej.
Varför har du inte ringt då?
Jag var upptagen.
Lögnare. Du undvek mig.
Jag vet. Det är på grund av cancern.
Du kan inte titta på mig.
Du vet inte om du behöver trösta eller stötta mig.
Du vet nog inte vad du ska säga.
Det är likadant därhemma också.
Mamma gråter. Pappa har det jobbigt.
Till och med Dong-jin är blek av rädsla.
De tassar på tå kring mig. Det är så obekvämt.
Jag visste att det skulle hända.
Därför höll jag det hemligt.
Men ingen förstår hur omtänksam jag var.
Ja, visst.
Säger du att du höll det hemligt för vår skull?
Nej, du tänkte bara på själv.
Du är en fegis, och du är patetisk.
Va?
Du är svag och hycklande.
Hördu.
Du…
…sårar människorna som älskar dig.
Du gjorde det otänkbara.
Mot din mamma, din pappa, mig.
Och mot dig själv.
Du…
…i din ensammaste och svåraste stund,
övergav du dig själv.
Seok-ryu.
När det blir riktigt tufft,
luta dig mot dem som står dig närmast.
Och om jag hade gjort det?
Skulle det ha förändrat nåt?
Om jag har ont, skulle ni alla ha ont med mig.
Om jag faller, skulle ni alla falla som dominobrickor.
Vem bryr sig om vi faller? Eller om allt rasar samman?
Vi kan nå botten ihop.
Sen tar vi oss upp igen.
Jag vet inte hur man gör det.
Jag är så här, vad kan jag göra?
Du gjorde det för mig!
När min mamma åkte till Afrika
och när jag slutade simma när jag skadade benet,
då fanns du där för mig.
Du stannade hos mig.
Du.
Det är…
Det är annorlunda.
Varför får inte jag chansen att göra detsamma?
Du gjorde allt det för mig.
Varför får inte jag göra detsamma för dig?
Det räcker.
Nu slutar vi.
Seok-ryu. Flyr du igen?
Stanna!
Stanna, sa jag!
Jag borde ha gjort samma sak då.
Precis som du,
borde jag ha skrikit.
Jag borde ha varit ärligare.
Då,
hade Seok-ryu…
…mycket ont?
Hon uthärdade det modigt.
Alkoholen är inte söt, den är bitter.
Det är bra.
Vi kan dela flaskan
och gå och lägga oss.
Älskling.
Jag tänker på alla fel jag har gjort mot Seok-ryu.
När Seok-ryu var tre,
grät Dong-jin på natten.
Hon vaknade och började också gråta.
Så jag skällde ut henne.
"Du är ett stor. Varför gråter du?
Varför gör du också det svårt för mig?"
Du var ung.
Du visste inte.
Men…
…jag borde inte ha gjort så.
Jag fick nog det här att hända.
Jag behövde ta hand om Dong-jin mer,
och knuffade henne åt sidan.
Men…
…hon växte upp så bra på egen hand.
Ja, det gjorde hon.
Vår dotter
gav oss aldrig problem.
Den stackars flickan måste ha kämpat hårt för det.
Hon måste ha varit stressad.
Men vi skröt bara om det för andra.
Jag gav henne aldrig det stöd hon behövde.
Hon var så orolig att hon uthärdade nåt så hemskt
helt ensam.
Det är mest mitt fel.
Restaurangen var ändå körd. Varför kämpade jag så hårt?
Jag kunde inte fokusera på min familj.
Jag la det på dig.
Jag känner mig hemsk för vad jag gjorde. Vad ska jag göra?
Jag är så ledsen.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen för din skull.
Och för Seok-ryus skull.
Vad ska vi göra?
Jag är så ledsen.
Jag är ledsen.
Jag är så…
Jag är ledsen.
Älskling, vad ska vi göra?
Jag kan inte ens hälsa på Yeon-du på grund av mina oförsiktiga läppar.
Allt hände för att jag hade mycket att tänka på.
Som resultat blev det lite kortslutning.
Dags att släcka elden.
Jag måste släcka den.
Varför gömde hon sig?
Leker hon kurragömma?
-Vad pratar du om? -Mo-eum gömde sig när hon såg oss.
Jag såg henne.
Vi är sena. Ska vi springa?
-Ja. -Klara, färdiga, gå!
Jag ska vinna!
Hej, Seok-ryu.
Seok-ryu?
Hon har lämnat mobilen. Var är hon?
JEONGHEONS SJUKHUS BAE SEOK-RYU, DINA BIOPSIRESULTAT ÄR KLARA
Då…
…hade Seok-ryu…
…mycket ont?
Hon uthärdade det modigt.
Åtminstone
trodde jag det.
Efter hennes operation,
efter ungefär ett år
utvecklade hon depression.
Depression?
Jag visste inte det.
Hon bröt samman ensam.
Försiktigt!
Ja, herrn!
Var försiktiga.
Choi, kan du komma hit?
Kan du förklara det här?
Visst.
Här.
Det här är inte er vanliga struktur.
Jag trodde att det skulle bli svårt.
Jag skickar en detaljerad planritning och material för att förklara.
Det blir vi tacksamma för.
Gällande området där, om man…
Ett ögonblick. Ursäkta.
Hej, tant Mi-suk.
Va? Seok-ryu?
MATLAGNINGSSKOLA
KAFFE & ÖL
Allvarligt?
Seok-ryu!
Choisseung?
Vad gör du?
Hur hittade du mig?
Om du ska åka nånstans, borde du säga till folk!
Hur kan du försvinna utan din telefon?
Men den
stör min djupa meditation och självreflektion…
Skojar du?
Vet du hur mycket jag har letat efter dig?
Vet du hur oroliga alla är?
Jag kom hit för att jag var frustrerad.
Jag behöver också andas.
Du.
På grund av dig är det jag som kvävs här.
Hur länge tänkte du hålla det hemligt?
Hur länge tänkte du dölja det?
Vill du prata om det igen? Är du inte trött på det?
Din känslomässiga smärta, inte din fysiska.
Du…
…hade en depression.
Varför sa du inget?
Var hörde du det?
Har du träffat Hyeon-jun?
Vad är det för fel på dig?
Är du en idiot?
Varför är du så dum?
Hur mycket håller du inne i din lilla kropp?
Sluta. Jag går.
Hallå!
Vad gör du?
Vad i hela friden gör du?
Hallå!
Vänta! Vad gör du?
Vad gör du?
Är du galen?
Vad gör du, din galning?
Du var frustrerad. Är det uppfriskande?
Hallå!
Ja. Du borde skrika så.
Du håller allt inom dig.
Släpp ut allt.
Det som finns inom dig är bitterhet.
Så…
…försök inte bära den bördan ensam!
Släpp ut allt här.
Varför skriker du på mig?
Varför blir du alltid arg?
Det var jag som var sjuk.
Det är jag som har det svårast.
Varför skäller du alltid ut mig?
Jag var inte arg på dig.
Jag är arg på mig själv.
Jag tänkte tillbaka när jag fick veta.
Jag hörde inte
dina rop på hjälp.
Du kämpade.
Men mina ögon och öron var stängda.
Även om jag visste att…
…jag sa taskiga saker till dig.
Jag kände mig patetisk och frustrerad. Jag kände mig som skit.
Varför skrev du inte tillbaka?
Förlåt.
Varför ignorerade du mina samtal?
Förlåt.
Jag kunde inte berätta för nån!
Vet du hur rädd jag var?
Varför gjorde du så?
Jag var så orolig att mina föräldrar skulle kollapsa av chock om jag sa nåt!
Jag tänkte allt möjligt när jag fattade det beslutet.
Jag funderade på om jag skulle berätta för dig eller inte.
Du vet ingenting!
Du vet inte hur jag mår!
Här.
Bananmjölk är det bästa när man har badat.
Vad fint. Som när vi var på badhuset som barn.
Du har inte svarat mig än.
Hur hittade du mig här?
Det var hit du stack förra gången.
Men det var kortlivat.
Det behövde du inte säga.
Det är sant att jag stack.
Med all rätt också.
Mamma.
Varför får bara han en ny telefon?
Varför får bara Dong-jin en ny telefon?
Jag hade inget val. Hans var trasig.
Min är också trasig. Den gick sönder två gånger.
Men jag fick den lagad!
Du skulle få en om du fick bäst provresultat.
Det fick du inte.
Han är dummast i skolan, men han fick en!
Den tar bra bilder.
-De är riktigt bra! -Radera dem, annars dör du.
-Jösses. Seung-hyo, mår du bra? -Ja.
Tror du att jag ville ge honom en?
Jag kan inte nå odågan utan en telefon!
Dessutom är alla prylar likadana.
Var mer som Seung-hyo.
Han har haft samma telefon i åratal.
Men han har aldrig klagat.
-Vilken rar pojke. -Lyssna, mamma.
Bara hans telefon är gammal.
Allt annat han äger är dyrt.
Titta här. Den här tröjan?
-Släpp. Ta bort händerna. -100 000 won!
Han har bara märkesunderkläder. Titta!
Vad gör du?
-Sluta! -Är du galen?
Det är så orättvist.
Varför får han en vridbar telefon och inte jag?
Du gör alltid såna saker!
Det är inte rättvist!
Jösses, vad är det med henne?
Jag vill åka tillbaka!
Du tog på din skoluniform,
gick till alla dina lektioner, och sen stack du.
Räknas det ens?
Frånvaro skulle sänka betygen.
Visst, glöm det.
Jag var inte så modig.
Du är för snäll.
Va?
Du var arg och kände att det var orättvist,
men du ville inte oroa dina föräldrar.
Så det var din kompromiss.
Min bror orsakade alltid problem.
Men det var jag som skapade mest oreda.
Jag är klar.
Jag hade gärna halsat en kall öl nu.
Men det kan jag inte längre.
Det gör mig ledsen.
Ring samtalet.
Till vem?
Min pappa.
Du fick ett sms från sjukhuset.
Dina biopsiresultat är klara.
Jaså, det? Jag kan göra det senare.
Nej, gör det nu när jag är här.
Minns du när de satte sju metallstift i mitt ben?
Ja. Hurså?
Hände nåt när du stötte i foten i sängen den där gången?
Va? Nej.
Men när man skadar ett knä, kan det skadas igen.
Om det händer, tar jag med mig dig till sjukhuset.
Har jag ingen talan?
Jag ska tvinga dig att bjuda på juice.
Och vad mer? Du ska köpa serietidningar åt mig.
Du ska tvätta mitt fettiga hår.
Det är löjligt.
Skulle jag göra det?
Jag gör det för dig.
Jag gör det oavsett vad du säger.
Så…
…oroa dig inte för att nåt kan hända.
Ring dem, jag finns här hos dig.
PAPPA
Hej. Det är Seok-ryu.
Ja.
Ursäkta att jag inte sa nåt.
Så,
jag hörde att biopsiresultaten är klara.
Ja.
Okej.
Jag förstår.
Okej, hejdå.
Vad sa han?
Det var ingenting.
Det vara bara en infektion. Allt är bra.
-Vad fan kramar du mig för? -Bara…
Låt mig ge dig en jävla kram.
Jösses.
Oj.
Var är du nu?
Professorn, ska du äta?
Ja.
Cafeterian serverar bibimbap idag.
Jag ska ha biff.
Va? Serverar de biff?
Var…
Cafeterian är hitåt.
Professorn?
-Vad är det här? -Viceministern och ambassadören.
-Tog de inte examen ihop? -Jo, de står varandra nära.
De åkte till Afrika tillsammans förr.
Vad är det med blommorna?
Vem vet? Det går massor av rykten om dem.
Det är välkänt. Det sägs att viceministern inte är gift än
eftersom ambassadören är det.
Det är galet.
Du, Mo-eum gjorde samma sak.
Varför uttrycker ni er vänskap med kramar nu?
Inte jag.
Jag sa att vi inte är vänner längre.
Vi är här. Det gick fort utan trafiken.
Vart ska vi? Det var mitt hus.
Vänta, vart ska vi? Hallå? Vart ska vi?
Mina ben somnar.
-Mamma. -Ja?
Måste vi göra det här?
Jag vet av erfarenhet
att en överraskningsfest kräver tålamod.
-Håll ut. -När kommer Seok-ryu?
Maten bli kall.
-Tant Mi-suk. -Ja?
Det följde inte med tändstickor.
Säg inte det.
Har nån en tändare?
Jag kanske dricker, men jag röker inte.
Ska jag börja röka igen då?
Hur kan du inte ha tändare i köket?
Tja, det är ett kök.
Jag har en brännare.
-Jag kan lysa. -Var är den?
-Hjälp honom. -Det är så mörkt.
Mina ben.
Vänta. Sakta ner.
-Varför? -Okej?
Hallå.
Den fungerar.
-Dörren är olåst. -Sakta ner.
GRATTIS SEOK-RYUS VÄLKOMMEN HEM-FEST
Jösses!
-Överraskning! -Överraskning!
Mamma, pappa? Vad händer?
Jo…
Vi ville ha en fest för att välkomna dig hem igen.
Men jag har varit hemma ett tag nu.
Det är så tramsigt. Vems idé var det?
Det var hans.
Hans.
Det här är löjligt.
Vad ska du göra?
Tant Mi-suk, jag hittade Seok-ryu.
Ja. Men jag tänkte på en sak.
Ska vi ge henne en välkommen hem-fest ikväll?
Det är lite sent,
men vi gjorde inget för henne när hon kom hem.
Vad gör du?
Jag menar, jag bara…
Jag ville bara äta middag ihop.
Du förberedde mycket, Geun-sik.
-Du bad mig att göra det. -Okej!
-Kom in. -Nu sätter vi oss.
-Sitt ner. -Ja, vi sätter oss.
Jösses!
Kocken, vänligen presentera kvällens rätter.
Vad är det med er?
Det var ett tag sen. Jag är lite nervös.
Vänta lite. Okej.
Kvällens huvudrätt är
gungjung tteokbokki, som ursprungligen serverades under Joseondynastin.
Den har riskakor gjorda av ekologiskt brunt ris direkt från kvarnen.
De har kokat och reducerats i kockens speciella sås
för personen jag älskar mest i hela världen…
För min dotter
presenterar jag denna rätt.
En applåd!
Tack, pappa.
Det här är den enda slags tteokbokkin du får äta nu. Okej?
Okej.
Maten kunde ha blivit kall. Vilket långt tal.
-Nu äter vi. -Jösses!
Du borde också säga några ord.
-Ja. -Nej.
-För att välkomna henne hem. -Skynda.
Jag gör det sittandes.
Vi är en familj.
En familj delar inte bara de goda stunderna.
En familj delar på de svåra, sorgliga och smärtsamma stunderna också.
Så…
…från och med nu,
håller ni inte saker för er själva.
Inte längre.
Det är vårt familjemotto nu.
-Vårt motto! -Låter bra!
Vänner är också familj!
-Familj! -Hoppa in i vår familj.
Vi har så många barn. Vi har fyra.
Vi har alltid varit en familj.
Det stämmer.
Ja.
Hur gör vi med tårtan? Vi tände inte den.
Överraskningen misslyckades. Låt bli.
Nej, vi kan ha den till efterrätt.
-Ja, okej. -Okej.
Stekt sötpotatis. Sötpotatis är bra för magen.
Jag river och steker dem till frukost och middag.
-Ät upp allt. -Du.
Ät upp.
Hur pratar du till din storasyster?
Din snorunge!
-Hon heter inte "Du". -Visa respekt.
Gör det nu.
Seok-ryu, ät upp.
-Nu äter vi! -Tack för maten!
Tack för middagen.
Jag är så mätt.
Min mage sprängs nog.
-Vad är det? -Va?
Nej, jag menade inte så.
Maten var så god. Jag åt mycket.
Det var så jag menade.
Allvarligt, jag mår bra. Oroa er inte.
Du skrämde oss.
-Hon säger att hon mår bra. -Okej.
Kom upp till taket imorgon.
Jag blir din tränare.
Är du knäpp? Skulle jag lita på dig med min kropp?
Jag hjälper till.
-Hedersakutvårdare, Bae Seok-ryu. -Töntigt!
-Äckligt. -Ring larmcentralen.
Jag kommer fortare än nån från räddningstjänsten.
Jag älskar den här behandlingen.
Pappa ska laga gungjung tteokbokki.
Det är inte allt.
Jag lagar vad du vill, tre måltider per dag.
-Självklart. -Du då?
Bygger du ett hus?
Hoppas inte för mycket.
-Låter bra. -Seung-hyo.
Det var värt ett försök.
-Tant Mi-suk! -Du då?
Jag ska skrubba din rygg. Vi går till badhuset imorgon.
Okej, vi går.
Vill du följa med? Precis som förr?
Varför skulle jag det? Knäppis. Var inte löjlig.
Vi kan bara gå till badhuset tillsammans.
Sen delar vi på oss framför skåpen.
-Vad tänkte du? -Ja.
Jag tänkte inte på nåt. Jösses.
Som han stammar. Han tänkte.
-Han är så nervös. -Ja!
Sluta gadda ihop er mot Seung-hyo!
-Gjorde du? -Nej!
-Kom hit! -Jag är oskyldig!
Varför går han in?
Se till att bygga huset!
Du är hemma sent.
Förlåt. Jag kunde inte komma på lunchen.
Nej, det är okej.
Det var hektiskt för mig med, jag glömde.
Älskling.
Jag måste säga en sak.
Jag också.
Börja du. Mitt kan ta ett tag.
Låt oss skilja oss.
Va?
Jag vill skiljas.
HYEON-JUN
Hallå?
Du svarade.
Det gör mig glad.
Jag har inget skäl att låta bli.
Var är du?
Jag är på mitt hotell? Var annars?
Ville du säga nåt?
Ja.
Jag ska åka tillbaka till USA.
Jag tror…
…att det här samtalet kan vara
mitt sista till dig.
Seok-ryu.
Jag…
…älskade dig så mycket.
Men…
…jag älskade dig nog på fel sätt.
Jag fokuserade bara på att få dig på fötter.
Jag tänkte aldrig falla ner med dig.
Det var först när jag kom till Korea
som jag insåg vilka personer du verkligen behövde
och var du behövde vara.
Förlåt mig.
På den tiden
kunde jag inte relatera till din smärta.
Jag kunde inte acceptera dig…
…för den du är.
Nej, det var mitt fel.
Jag använde sjukdomen som ursäkt
och utnyttjade dig.
Jag var så uppfylld av mina känslor
att jag inte såg…
…hur ensam du var.
Seok-ryu,
vi ska inte ångra tiden vi delade.
Låt oss minnas hur jag var allt för dig
och hur du betydde allt för mig då.
Det borde räcka då.
Okej.
Ta hand om dig.
Du också.
Hej.
Ska du till jobbet?
Ska du till kursen?
Jag frågade först.
Skulle jag vara ledig så här dags?
Sant. Du, jobba inte för sent.
Det är meningslöst att hänge sig till jobbet.
Det är mitt företag. Jag tar hand om det.
Det är också sant.
Okej, ta du hand om det, och ha en bra dag.
Du också.
Varför följer du efter mig?
Det gör jag inte. Jag ska jobba.
Jag vet det. Men ta ett annat håll.
Innan jag lagar mat behöver jag tid att meditera ensam.
Du följer efter mig.
Vad gör du?
-Hyeong-chan. -Ja?
Kom hit en stund.
Varför är förslaget så platt?
Analyserade du klart omgivningen?
-Även affärsområdet? -Inte än.
Efter att vi förbereder byggförfarandet…
Du gjorde det i fel ordning.
Är vi klara om vi bygger enligt föreskrifterna?
Man måste jobba med varumärket i åtanke från början.
Om vi bara tänker på proportioner,
varför skulle kunderna gå till oss?
Ursäkta. Jag ska göra om det.
Jag tror inte att herr Choi är på gott humör idag.
-Nej… -Na-yun.
Ja?
Gick du igenom Misoms butik och dess miljömässiga hållbarhet?
Nej, inte än.
Jag bad om det för ett tag sen. Är du inte klar än?
Ursäkta.
-Skynda på. -Ja.
Han är på bra humör idag.
Han är jätteglad.
Kan den bära frukt?
Kan den blomma också?
Självklart.
Vår vän har mycket att göra i år.
Jaha…
Vad ska jag göra för att lyssna på mitt träd?
Först och främst behöver det mycket solljus,
omkring sex till tio timmar om dagen.
Dessutom gillar det varma temperaturer.
Om det står på en plats med bra bris blir det mindre fuktigt.
Vissna inte ensam igen.
Berätta om du har nåt att säga.
Jag lovar…
…att lyssna noga.
GRANATÄPPELTRÄD
Gå upp nu.
Vad är det?
-Vi måste åka nånstans. -Vart?
-Vi har inte tid. Skynda på. -Jag kan inte åka så här!
-Jodå. -Du har kostym.
-Va? -Håret är otvättat!
Det gör inget.
-Är du galen, vart ska vi? -Du hinner inte.
Du.
-Kom igen. -Varför är vi här?
Varför är vi här?
Song Hyeon-jun.
Choisseung.
Vänta här. Jag börjar.
Säg inte att du kommer för att ta farväl.
Med Seok-ryu?
Var det inte därför du skrev?
Det är Song Hyeon-jun.
Mitt flyg går kl. 22.00 ikväll.
Ta hand om Seok-ryu.
Jag ville inte det här.
Men vem visste?
Hur fick du mitt nummer?
Jag frågade herr Yoon, och han gav mig det.
Myeong-u, allvarligt?
Jag hämtar Seok-ryu. Ni kan ta farväl.
Jag kan inte ge er mycket tid.
Håll det kort och enkelt.
Håll avståndet också.
Jag ska tänka på det.
Och, tack.
För att du fanns
hos henne då.
Gå du.
Hej, Choisseung.
Jag är mer småaktig, omogen och otålig än du tror.
Men jag tycker att det här är rätt.
Gå nu.
Vi har redan tagit farväl. Överdriver han inte lite?
Men jag är tacksam för det.
Jag hade klätt upp mig lite om jag visste att jag skulle hit.
Jag ser hemsk ut för vår sista gång.
Du är vacker.
Jag har aldrig sett dig lysa så starkt.
Tack.
Tack för allt.
Jag är mer tacksam.
Ska vi skaka hand en sista gång?
Jag vet att nån tittar, men det är nog okej.
Jösses.
Var lycklig.
Bli inte sjuk igen.
Ja, du också.
Jag hoppas att du träffar nån trevlig.
Du har nog redan gjort det.
Jag gillar verkligen inte honom.
Men han är okej.
Jag ska gå.
Vad gör du?
Det är varmt härinne.
Kan du hålla den åt mig?
Är jag en klädhängare eller?
Gör det bara.
Stå så där en stund.
BOARDING
LOS ANGELES
Jag grät länge över Seung-hyos omtänksamhet.
Efter ett tag,
kom jag fram med svullna ögon
och gick ut genom dörren med honom.
BEAR IN THE CAVE
MOUTH OF THE CAVE
Undertexter: Jonna Persson